ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/912/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого – судді Мачульського В.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними рішення, дій та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі – ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) у якому просить суд:
1) Визнати протиправними дії щодо не зарахування до стажу державної служби роботи з 10.07.1984 по 01.10.1990 на посаді звільненого секретаря комсомольської організації колгоспу імені Леніна, в подальшому завідувачки сектору обліку членів ВЛКСМ і фінансів райкому комсомолу, та з 01.10.1990 по 01.10.1992 на посаді ревізора-інспектора 3 категорії інспекції фінансування галузей народного господарства районного фінансового відділу.
2) Зобов`язати зарахувати до стажу державної служби роботу на посаді звільненого секретаря комсомольської організації колгоспу імені Леніна, в подальшому завідувачки сектору обліку членів ВЛКСМ і фінансів райкому комсомолу з 10.07.1984 по 01.10.1990, та на посаді ревізора-інспектора 3 категорії інспекції фінансування галузей народного господарства районного фінансового відділу з 01.10.1990 по 01.10.1992.
3) Визнати протиправними дії щодо прийняття рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 13.11.2025 №907080136231.
4) Скасувати рішення від 13.11.2025 №907080136231 про утримання надміру виплачених сум пенсій.
5) Зобов`язати повернути кошти, утримані із пенсії, починаючи із 01.12.2025 у розмірі 20 % пенсії щомісячно на підставі рішення від 13.11.2025 №907080136231 про утримання надміру виплачених сум пенсій.
6) Зобов`язати перерахувати та виплати пенсію починаючи з 01.10.2024 (з урахуванням виплачених сум) та врахувати при обчисленні пенсії, як стаж державної служби період з 10.07.1984 по 01.10.1990 та з 01.10.1990 по 01.10.1992.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 17.06.2015 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України, як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням норм ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи». 29.05.2024 за заявою позивача її було переведено на пенсію за віком згідно норм Закону України «Про державну службу». З листа ГУ ПФУ у Волинській області від 27.11.2025 №19172-17659/Б-02/8-0300/25, їй стало відомо, що проведено перерахунок пенсії та враховано до заробітної плати, з якої обчислено розмір пенсії посадовий оклад – 6500 грн, надбавку за ранг – 500 грн, надбавку за вислугу років – 2340 грн, а також виплати у загальній сумі 1558,33 грн, зазначені у довідці про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше, як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах. Отже, виникла переплата пенсії та було прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум.
Позивач вважає, що законодавством передбачено зарахування стажу роботи в партійних, комсомольських організаціях до стажу державного службовця, особам які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24.10.1990. До стажу державної служби зараховувалася робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в управліннях, відділах, які згідно із затвердженою структурою належали до апарату виконкомів, а документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. З наведених підстав позивач просила позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 18.01.2026 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
02.02.2026 до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 06.02.2026 відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України). 
У відзиві на позовну заяву від 24.03.2026 відповідач – ГУ ПФУ у Волинській області просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування даної позиції відповідач посилається на те, що позивач перебуваючи на комсомольській роботі в колгоспі з 10.07.1984 по 01.10.1990 та на роботі в інспекції фінансування галузей народного господарства районного фінансового відділу з 01.10.1990 по 01.10.1992 на посаді ревізора-інспектора 3 категорії інспекції фінансування галузей народного господарства районного фінансового відділу не приймала присяги державного службовця та не встановлювався ранг державної служби (про що вносяться відомості до трудових книжок), відсутні підставі для зарахування спірних періодів роботи до стажу державної служби. Відповідач у спірних правовідносинах, діяв правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому його рішення є законним, обґрунтованим та таким що прийнято відповідно до норм чинного законодавства.
У зв`язку з відрахуванням зі штату Волинського окружного адміністративного суду 23.03.2026 судді Димарчук Т.М. на підставі наказу голови суду від 25.02.2026 №02-07/4/26 розпорядженням керівника апарату суду від 16.03.2026 №01-87/184/26 призначено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами якого згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачульського В.В. для розгляду вказаної справи.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.03.2026 дану справу прийнято до провадження.
Інших заяв чи клопотань по суті справи на адресу суду від учасників справи не надходило.
Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.
Як встановлено судом ОСОБА_1 з 03.05.2015 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV). 
За заявою позивача з 29.05.2024 її переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII) з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №1919 від 23.05.2024.
09.12.2025 позивач звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області з заявою щодо зарахування до стажу державної служби періодів її роботи з 10.07.1984 по 01.10.1990 на посаді звільненого секретаря комсомольської організації колгоспу імені Леніна, в подальшому завідувачки сектору обліку членів ВЛКСМ і фінансів райкому комсомолу, та з 01.10.1990 по 01.10.1992 на посаді ревізора-інспектора 3 категорії інспекції фінансування галузей народного господарства районного фінансового відділу. 
Листом від 30.12.2025 №22183-21125/Б-02/8-0300/25 ГУ ПФУ у Волинській області відмовило позивачу в зарахуванні вказаних періодів до стажу державної служби, оскільки позивач не приймала присяги державного службовця та їй не встановлювався ранг державної служби. 
Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області про утримання надміру виплачених сум пенсій №907080136231 від 13.11.2025 ухвалено утримувати переплату в розмірі 20% пенсії щомісячно, починаючи з 01.12.2025 до повного погашення. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням та позицією відповідача щодо не зарахування до страхового стажу вищевказаних періодів роботи позивач звернулася до суду з даними позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. 
Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058 передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до статті 1 Закону №1058, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Відповідно до положень частин 2, 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цьогоЗаконуза даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01.01.2004 - на підставі документів та порядку, визначеному законодавством, що діяло раніше. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення`визначено, що до трудового стажу зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціяхі кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Діяльність ВЛКСМ була врегульована Статутом, прийнятим XIV з`їздом ВЛКСМ, із змінами, внесеними XV, XVII и XVIII з`їздами ВЛСМ.
Пунктом 11 цього Статуту було встановлено, що одним із керівних принципів організаційної побудови комсомолу є демократичний централізм, що означає, зокрема виборність усіх керівних органів комсомолу знизу доверху.
Пунктами 13, 14 цього Статуту визначено, що вищим керівним органом комсомольської організації є: загальні збори (для первинних організацій), конференція (для районних, міських, окружних, обласних, крайових організацій), з`їзд (для комсомольських організацій союзних республік, для ВЛКСМ). Загальні збори, конференція або з`їзд обирають бюро або комітет, які є їх виконавчим органом та здійснює керівництво усією поточною роботою комсомольської організації.
Пунктом 41 цього Статуту встановлено, що окружний, міський, районний комітет комсомолу обирає бюро.
Таким чином, законодавством передбачено зарахування стажу роботи в партійних і комсомольських організаціях до стажу особам, які працювали на виборних та відповідальних посадах.
Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 вбачається, що з 10.07.1984 по 01.10.1990 позивач була обрана звільненим секретарем комсомольської організації колгоспу імені Леніна та в подальшому затверджена завідувачкою сектору обліку членів ВЛКСМ і фінансів райкому комсомолу на підставі рішення бюро райкому комсомолу (протокол №37 від 18.07.1984 та №22 від 21.05.1986).
Обрання на ці вищезгадані посади, які позивач займала, здійснювалося за результатами голосування - тобто цей період роботи є роботою на виборчій та відповідальних посадах.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у справі №530/1812/16-а від 26.09.2019.
З зазначеного вбачається, що вищезазначена посада яку обіймала позивач відноситься до відповідальних посад, оскільки призначення на таку приймалось колегіальним органом (постановою бюро) комсомольської організацій.
Крім цього, згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 03.06.1994 №4-5-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії статті 6 Конституції до статті 7 Конституції УРСР і внесення змін УРСР (до 24.10.1990). Вказаними статтями за партійними, профспілковими і комсомольськими органами закріплювалось право на участь у здійсненні управлінських функцій.
Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (постановою конференції, зборів, комітету, бюро) партійних, профспілкових, комсомольських організацій. 
Таким чином, законодавством передбачено зарахування стажу роботи в партійних, комсомольських організаціях до стажу державного службовця, особам які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24.10.1990. 
Наведене дає суду підстави дійти висновку, що у позивача було гарантоване право на зарахування такого періоду роботи до стажу державної служби, а отже дії відповідача, щодо не зарахування до стажу державної служби роботи з 10.07.1984 по 01.10.1990 на посаді звільненого секретаря комсомольської організації колгоспу імені Леніна, в подальшому завідувачки сектору обліку членів ВЛКСМ і фінансів райкому комсомолу, є протиправними.
Щодо зарахування до стажу державної служби періоду роботи на посаді ревізора-інспектора районного фінансового відділу, то суд зазначає наступне.
Згідно із пунктом 10 розділу XI Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 ЗУ «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами КМУ, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 ЗУ «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 12 розділу XI Закону №889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 ЗУ «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст.490 із наступними змінами) та актами КМУ, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, суд зазначає, що після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Пунктом 8 розділу XI Закону №889-VIII встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
У зв`язку з цим, для обчислення такого стажу застосовується Порядок №283, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994.
Відповідно до пункту 1 Порядку №283 цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) (в тому числі): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України Про державну службу, а також на посадах, віднесених КМУ до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.
Зазначене означає, що до стажу державної служби зараховувалася робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в управліннях, відділах, які згідно із затвердженою структурою належали до апарату виконкомів. 
Відповідно до пункту 4 Порядку №283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
З трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 з 01.10.1990 по 01.10.1992 працювала на посаді ревізора-інспектора в районному фінансовому відділі (наказ райфінвідділу від 28.09.1990 №33, від 01.10.1992 №29). 
З відбитку печатки, засвідчуючи відповідний запис вбачається, що фінансовий відділ був структурним підрозділом виконавчого комітету Любешівської районної ради народних депутатів. 
Згідно з пунктом 5 Порядку №229 обчислення стажу державної служби здійснюється в днях, місяцях і роках.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 01.10.1990 по 01.10.1992 на посаді ревізора-інспектора 3 категорії інспекції фінансування галузей народного господарства районного фінансового відділу підлягає зарахуванню до стажу державної служби, з метою проведення перерахунку пенсії позивача з 09.12.2025 (з дня звернення до пенсійного органу з відповідною заявою).
А отже, позовні вимоги про зобов`язання перерахувати та виплати пенсію починаючи з 01.10.2024 є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Щодо визнання протиправними дії відповідача щодо прийняття рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 13.11.2025 №907080136231, його скасування та зобов`язання повернути кошти, утримані із пенсії у розмірі 20 %, то суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що за результатами проведеної перевірки складено акт від 22.08.2025 №0300-0903-1/3941, яким встановлено, що стаж державної служби позивача становить 12 років 15 днів. В зв`язку з цим в довідці виявлено розбіжності щодо суми надбавки за вислугу років та безпідставно видано довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано.
З урахуванням вищевказаного акту перевірки Управлінням соціального захисту населення Камінь-Каширської РДА видано нову довідку №1442 від 22.08.2025 про складові заробітної плати для державних службовців відповідно до Додатку 4 Порядку №622.
22.08.2025 року ГУ ПФУ у Волинській області проведено перерахунок пенсії та враховано до заробітної плати, з якої обчислено розмір пенсії посадовий оклад – 6500 грн, надбавку за ранг – 500 грн, надбавку за вислугу років – 2340 грн, а також виплати у загальній сумі 1558,33 грн, зазначені у довідці про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше, як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах 
При проведенні перерахунку пенсії позивачу встановлено, що за період з 01.10.2024 по 30.09.2025 виникла переплата пенсії у розмірі 6991, 53 грн у зв`язку з поданою недостовірною довідкою про заробітну плату. 
Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області №907080136231 від 13.11.2025 ухвалено утримувати з позивача переплату у розмірі 69961,53 грн в розмірі 20% пенсії щомісячно, починаючи з 01.12.2025 до повного погашення.
Згідно із статтею 50 Закону №1058-ІV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.
Згідно положень частини 2 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Відповідно до статті 103 Закону №1788-XII, суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Статтею 60 Закону №1058-ІV передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживання з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що надмірно виплачені суми можуть бути утримані із пенсії за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.
При цьому відповідальність може бути покладена на громадянина на підставі частини першої статті 103 Закону №1788-ХІІ виключно в наслідок зловживання з боку пенсіонера, яке може полягати, зокрема, в поданні ним документів з явно неправильними відомостями. Тобто, умовою є свідомі, активні та навмисні дії з боку пенсіонера, які призвели до надмірної виплати йому пенсії.
Згідно з пунктом 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою Правління ПФУ №6-4 від 21.03.2003, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії (додаток 1).
З наведеного слідує, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером двома шляхами:
у добровільному порядку (зі згоди пенсіонера);
стягуються в примусовому порядку на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку (без згоди пенсіонера).
Суд зазначає, що під час переведення позивача на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII та проведення перерахунку пенсії з 02.10.2024 відповідачем було враховано довідку про заробітну плату Управління соціальної та ветеранської політики Камінь-Каширської РДА №3977/01-14/2-24 від 11.10.2024 про складові заробітної плати державного службовця.
Суд зауважує, що саме на відповідача покладено обов`язок при призначенні пенсії позивачу щодо здійснення перевірки допустимості документів, поданих разом із заявою для призначення пенсії, та обґрунтованість видачі таких з метою забезпечення не лише реалізації права особи на призначення та отримання пенсії, а й контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду.
Так, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.
Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, суд виходить з презумпції дійсності документів, наданих для призначення пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.
Зазначеного висновку також дійшов Верховний Суд у постанові від 26.03.2020 по справі №299/3616/16-а.
Для цілей застосування статті 50 Закону №1058 та статті 60 Закону №2262 зловживання пенсіонера є формою умисного протиправного діяння, яке слід доводити відповідними доказами. Тягар доведення зловживання пенсіонера покладається на відповідний орган Пенсійного фонду, який про це стверджує.
Таким чином, відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть пенсіонери - у разі неповідомлення органу пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, а також страхувальники - внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів.
Разом з цим, зі змісту оскарженого рішення вбачається, що в ньому не наведено жодного обґрунтування наявності фактів переплати пенсії через умисел позивача на отримання пенсії без законних для цього підстав.
При цьому, до суду відповідачем не надані докази наявності вини позивача, навмисного надання пенсійному органу вищезазначеної довідки з показниками заробітної плати що суперечать її складовим та не наведено обставин зловживання з боку пенсіонера та не підтверджено обізнаність позивача щодо невідповідності даних довідки.
Таким чином, суд, вважає, що оскаржуване рішення винесено відповідачем протиправно та необґрунтовано.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 13.11.2025 №907080136231 про утримання надміру виплачених сум пенсій.
Жодних доказів про те, що відповідачем з 01.12.2025 проводиться утримання пенсії позивачу у розмірі 20% пенсії суду не надано, а отже позовна вимога про зобов`язання відповідача повернути кошти, утримані із пенсії ОСОБА_1 , починаючи із 01.12.2025 року у розмірі 20 % пенсії щомісячно, є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не надано доказів та судом не встановлено під час розгляду справи, що з позивача утримано надміру виплачену пенсію.
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Враховуючи вищевикладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
За змістом частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2129,92 грн. судового збору, сплаченого відповідно до квитанцій від 23.01.2026 та 30.01.2026. 
Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 139,244-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинської області (43026, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, код ЄДРПОУ 13358826) про визнання протиправними рішення, дій та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не зарахування до стажу державної служби ОСОБА_1 для обчислення пенсії періоди роботи з 10.07.1984 по 01.10.1990 на посаді звільненого секретаря комсомольської організації колгоспу імені Леніна, в подальшому завідувачки сектору обліку членів ВЛКСМ і фінансів райкому комсомолу, та з 01.10.1990 по 01.10.1992 на посаді ревізора-інспектора 3 категорії інспекції фінансування галузей народного господарства районного фінансового відділу. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 10.07.1984 по 01.10.1990 на посаді звільненого секретаря комсомольської організації колгоспу імені Леніна, в подальшому завідувачки сектору обліку членів ВЛКСМ і фінансів райкому комсомолу, та з 01.10.1990 по 01.10.1992 на посаді ревізора-інспектора 3 категорії інспекції фінансування галузей народного господарства районного фінансового відділу, та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням даного стажу з 09.12.2025, з урахуванням виплачених сум.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №907080136231 від 13.11.2025 про утримання надміру виплачених пенсій ОСОБА_1 . 
В задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати у сумі 2129,92 грн (дві тисячі сто двадцять дев`ять гривень дев`яносто дві копійки).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Головуючий 
Суддя В.В. Мачульський 

06 травня 2026 року