ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 травня 2026 року справа №200/8836/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, адвоката Меламеда Вадима Борисовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2026 року у справі № 200/8836/25 (головуючий суддя І інстанції – Тарасенко І.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:
- негайно усунути виявлену дискримінацію шляхом: скасування всіх змін, внесених Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області до електронної пенсійної справи ОСОБА_1 в режимі “макетної обробки”, як таких, що здійснені у спосіб, не передбачений чинним законодавством та відновлення попередніх значень; скасування результатів протиправних розрахунків пенсії, здійснених із порушенням вимог законодавства, зокрема протоколів/розрахунків № 914420183080 від 05.01.2024 та від 04.08.2025;
- застосувати до ОСОБА_1 загальний, передбачений законом порядок поновлення, нарахування та розрахунку пенсії з використанням стандартних алгоритмів програмного забезпечення ІКІС ПФУ, без ручного або “макетного” втручання в електронну пенсійну справу; 
- включити ОСОБА_1 до кола осіб, яким Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області проводить індексацію, автоматичні масові перерахунки, доплати та надбавки до пенсії, відповідно до пенсійного законодавства в редакції, чинній на момент здійснення перерахунку пенсії для фактичної виплати; 
- здійснити перерахунок поточної пенсії ОСОБА_1 та недоотриманої пенсії позивача починаючи з 07.10.2009 з урахуванням даних заробітної плати , відповідно до статей 27, 28 та частин 2, 3 статті 42, пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 року № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році”, саме - в чинній редакції на момент виконання судового рішення та здійснити виплату нарахованої пенсії за винятком виплаченої суми компенсації за майнову шкоду та виплачених відповідачем сум пенсій за вказаний період, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів на визначений ОСОБА_1 банківський рахунок.
В обґрунтування позову зазначив, що відповідач запровадив стосовно позивача “Окремий порядок відновлення виплати пенсії”: пенсія в 2024 році за період починаючи з 09.10.2009 року була протиправно поновлена в розмірі мінімальної пенсії на відповідний рік, без врахування масових перерахунків, індексації, без нарахування надбавок та підвищень, без врахування показника заробітної плати та не в розмірі на день поновлення виплати.
У пенсійній справі протиправно зроблена позначка: “Вид перерахунку” - “Макетна обробка”, “Особливості” - “Не підлягають МП, признач. за ріш. Суду в тверд. розм. - з 09.09.2014 по 09.09.2014”
В результаті, пенсія була нарахована в мінімальному розмірі на відповідний рік, встановленому на момент припинення виплати, замість розміру, що мав би бути нарахований на момент прийняття рішення про поновлення та фактичну виплату.
Такі дії відповідача є протиправними.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 у відповідності до ст.ст. 27, 28, ч.ч. 2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році”.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок поточної пенсії ОСОБА_1 та недоотриманої пенсії позивача починаючи з 07.10.2009 з урахуванням даних заробітної плати, відповідно до статей 27, 28 та частин 2, 3 статті 42, пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 року № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році”, саме - в чинній редакції на момент виконання судового рішення та здійснити виплату нарахованої пенсії за винятком виплаченої суми компенсації за майнову шкоду та виплачених відповідачем сум пенсій за вказаний період, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів на визначений ОСОБА_1 банківський рахунок, з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 986,44 грн.
Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги відповідача.
На виконання рішення суду у справі № 200/4867/22 перерахунок пенсії позивача проведено відповідно до статей 27, 28, частин 2, 3 статті 42 та пунктів 4-1, 4-3 «Прикінцевих положень» Закону № 1058-IV, постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» та від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», зокрема, з 01.10.2017 здійснено перерахунок «У зв`язку з осучасненням», «У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму», з 01.03.2019 «Індексація заробітку», з 01.07.2019 та 01.12.2019 «У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму», з 01.05.2020 «Індексація заробітку», з 01.07.2020 та з 01.12.2020 «У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму», з 01.03.2021 «Індексація заробітку», з 01.07.2021 та з 01.12.2021 «У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму», з 01.03.2022 «Індексація заробітку», з 01.07.2022 та з 01.12.2022 «У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму», з 01.03.2023 «Індексація заробітку», з 01.03.2024 «Індексація заробітку», з 01.03.2024 «У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму», з 01.03.2025 «Індексація заробітку».
Індексація заробітку проведена з урахуванням збільшених показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (з 01.05.2020: 4404,35 х 1,11 = 4888,83; з 01.03.2021: 4888,83 х 1,11 = 5426,60; з 01.03.2022: 5426,60 х 1,14 = 6186,32; з 01.03.2023: 6186,32 х 1,197 = 7405,03; з 01.03.2024: 7405,03 х 1,0796 = 7994,47 та з 01.03.2025: 7994,47 х 1,115 = 8913,83).
Головним управлінням на виконання рішення суду виконано розрахунок суми доплати за період з 09.10.2009 по 09.09.2014 в розмірі 45 732,94 грн, яка виплачена позивачу у вересні 2025 року на визначеним ним банківський рахунок.
ОСОБА_1 просив суд нарахувати та виплатити йому компенсацію за моральну шкоду в сумі 250 000,00 грн. Вимоги щодо нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в позовній заяві відсутні. 
Не погодившись з рішенням, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги представника позивача.
Відповідачем створено окрему, не передбачену законом категорію пенсійних справ із позначкою «не підлягають масовим перерахункам», виключно на підставі того, що пенсія була поновлена на виконання судового рішення. Така відмінність у підході не передбачена жодною нормою закону, не переслідує легітимної мети, не є пропорційною, призводить до істотного погіршення мого майнового становища.
Відповідач визнав факт застосування до електронної пенсійної справи позивача режиму так званої «макетної обробки», внаслідок чого було внесено технічну ознаку: «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм.».
Зазначене втручання не передбачене жодним нормативно-правовим актом, не ґрунтується на рішенні суду, змінює правові наслідки пенсійного забезпечення без правової підстави, здійснене в односторонньому адміністративному порядку без повідомлення пенсіонера.
Жодним судовим рішенням не встановлювався «твердий розмір» пенсії позивача та не надавалося відповідачу повноважень виключати позивача з автоматичних масових перерахунків, індексації, осучаснення, доплат та надбавок.
Таким чином, «макетна обробка» є формою ручного, прихованого коригування електронної пенсійної справи, яка суперечить принципам законності, правової визначеності та передбачуваності, що є складовими верховенства права.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, розглядаючи апеляційні скарги в межах викладених доводів, встановив наступне.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (з дислокацією у м. Лиман) як отримувач пенсії за віком, призначеної з 10.09.2014 відповідно до Закону № 1058-IV на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.10.2021 по справі № 200/13647/18-а, яке набрало законної сили 26.03.2019.
На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.04.2023 року по справі № 200/11758/20-а, яке набрало законної сили 08.11.2023 ОСОБА_1 нараховано пенсію за віком з 09.10.2009 по 09.09.2014.
Станом на момент виїзду за кордон розмір пенсії ОСОБА_1 становив 41,78 грн. Пенсію за період з 09.10.2009 по 09.09.2014 нараховано в розмірі станом на день її припинення — 41,78 грн. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13.03.2023 по справі № 200/4867/22, яке набрало законної сили 27.06.2023, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зобов`язано провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 10 вересня 2014 року з урахуванням довідки про заробіток від 20.09.2013 № 2.3.4-1100, виданої Публічним акціонерним товариства “Харцизький трубний завод” та з урахуванням автоматичних масових перерахунків пенсії відповідно до статей 27 та 28, частин 2, 3 статті 42, статті 43 Закону № 1058-IV, з урахуванням раніше виплаченої пенсії.
Розмір пенсії за віком визначено відповідно до статті 27 Закону № 1058-IV. При обчисленні пенсії ОСОБА_1 з 10.09.2014 враховано заробітну плату за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 зазначеної в довідці про заробітну плату № 2.3.4-1100, виданої Публічним акціонерним товариством “Харцизький трубний завод”. Середній заробіток за 2007 рік склав 1197,91 грн, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії становить 3753,29 грн (1197,91 х 3,13320 — індивідуальний коефіцієнт для обчислення), коефіцієнт стажу становить 0,47138.
У липні 2023 року відповідачем виконано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.03.2023 по справі № 200/4867/22 та з 10.09.2014 проведено перерахунок пенсії з урахуванням автоматичних масових перерахунків пенсії відповідно до Закону № 1058-IV.
Розмір пенсії ОСОБА_1 з 10.09.2014 становить 1921,07 грн, що є більшим ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність станом на 10.09.2014 - 949,00 грн.
Починаючи з серпня 2023 року виплата пенсії позивачу проводиться в оновленому розмірі шляхом включення нарахованого місячного розміру пенсії до сформованої відомості на виплату пенсій з подальшим зарахуванням на поточний рахунок, відкритий в АТ КБ “Приватбанк”.
Виплата доплати, нарахованої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.03.2023 по справі № 200/4867/22, за період з 10.09.2014 по 31.07.2023 у сумі 377 456,70 грн, проведена у серпні 2023 року через АТ КБ “Приватбанк”.
У вересні 2023 року проведено індексацію пенсії ОСОБА_1 за періоди з 01.11.2014 по 31.08.2015 та з 01.07.2018 по 30.11.2018. Доплату виплачено у жовтні 2023 року в сумі 487,78 грн.
На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року у справі № 200/5077/24, яке набрало законної сили 17.03.2025 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 09.10.2009 по 09.09.2014.
По пенсійній справі ОСОБА_1 з 01.10.2017 проведено перерахунок пенсії (осучаснення) шляхом встановлення показника середньої заробітної плати в Україні в розмірі 3764,40 (за три попередні роки 2014-2016) та застосовано величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. В результаті проведеного перерахунку пенсії коефіцієнт стажу ОСОБА_1 з 01.10.2017 становить - 0,34917.
На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року у справі № 200/5077/24 перерахунок пенсії позивача проведено відповідно до статей 27, 28, частин 2, 3 статті 42 та пунктів 4-1, 4-3 “Прикінцевих положень” Закону № 1058-IV, постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 “Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році” та від 20.02.2019 № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році”, зокрема, з 01.10.2017 здійснено перерахунок “У зв`язку з осучасненням”, “У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму”, з 01.03.2019 “Індексація заробітку”, з 01.07.2019 та 01.12.2019 “У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму”, з 01.05.2020 “Індексація заробітку”, з 01.07.2020 та з 01.12.2020 року “У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму”, з 01.03.2021 “Індексація заробітку”, з 01.07.2021 та з 01.12.2021 “У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму”, з 01.03.2022 “Індексація заробітку”, з 01.07.2022 та з 01.12.2022 “У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму”, з 01.03.2023 “Індексація заробітку”, з 01.03.2024 “Індексація заробітку”, з 01.03.2024 “У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму”, з 01.03.2025 “Індексація заробітку”.
Індексація заробітку проведена з урахуванням збільшених показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (з 01.05.2020 було збільшено на 1,11, тобто 4404,35 грн х 1,11 = 4888,83 грн, з 01.03.2021 було збільшено на 1,11, тобто 4888,83 грн х 1,11 = 5426,60 грн, з 01.03.2022 було збільшено на 1,14, тобто 5426,60 грн х 1,14 = 6186,32 грн, з 01.03.2023 збільшено на 1,197, тобто 6186,32 грн х 1,197 = 7405,03 грн, з 01.03.2024 збільшено на 1,0796, тобто 7405,03 грн х 1,0796 = 7994,47 грн, з 01.03.2025 збільшено на 1,115, тобто 7994,47 грн х 1,115 = 8913,83 грн).
Головним управлінням на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року у справі № 200/5077/24 виконано розрахунок суми доплати за період з 09.10.2009 по 09.09.2014 в розмірі 45 732,94 грн, яка виплачена позивачу у вересні 2025 року на визначеним ним банківський рахунок.
В межах встановленого судового контролю за виконанням рішення суду від 27 квітня 2023 року по справі № 200/11758/20-а Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надало до суду звіт від 14.01.2025 разом з протоколом/рішенням № 914420183080 від 05.01.2024. З наданих документів вбачається, що Пенсійний фонд здійснив розрахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 09.10.2009 у фіксованому розмірі 41,78 грн.
Пенсійний фонд, при поновленні виплати пенсії позивача вказав в графі “Вид перерахунку” - “Макетна обробка”, “Особливості” - “Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. - з 09.10.2009 по 09.09.2014;.”.
Листом від 05.05.2025 № 0500-0202-8/43706 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило ОСОБА_1 , що виконання рішення суду від 15.10.2024 по справі № 200/5077/24 “потребує додаткового часу у зв`язку з особливостями технологічної процедури опрацювання електронної пенсійної справи ОСОБА_1 , а отже здійснене з використанням ручного втручання в програмне забезпечення відповідача.
Враховуючи викладене, позивач 10.07.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою-забороною щодо проведення макетної обробки його пенсійної справи. У встановлені Законом України “Про звернення громадян” строки відповідач відповіді не надав.
В межах судового контролю з виконанням рішення суду від 15.10.2024 по справі № 200/5077/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в запереченні від 06.08.2025 вказав, що “З метою коригування нарахованих сум пенсії до Пенсійного фонду України направлено лист № 0500-0305-5/34747 щодо надання дозволу на опрацювання пенсійної справи в макетному режимі в частині коригування нарахованих сум пенсії.” та надав рішення № 914420183080 від 04.08.2025.
Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснило розрахунок пенсії позивача в мінімальному розмірі на відповідні роки без застосування показника заробітної плати, без індексації, перерахунків, без встановлення надбавок та доплат. 
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов виходив з того, що перерахунок пенсій повинен здійснюватися автоматизованим способом за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. 
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64 Конституції України ).
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.
Особливою формою здійснення права на пенсію є пенсійні правовідносини, які водночас виступають як один із видів суспільних відносин. Пенсійні правовідносини розглядаються як особлива форма соціальної взаємодії, що об`єктивно виникає в суспільстві відповідно до закону, учасники якої мають взаємні кореспондуючі права та обов`язки і реалізують їх з метою задоволення своїх потреб та інтересів в особливому порядку, який не заборонений державою чи гарантований і охороняється нею в особі певних органів.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до частин першої статті 8 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону № 1058 виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно зі статтею 51 Закону № 1058 у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону N 1058-IV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Зазначені положення Закону № 1058-IV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Як зазначено в Рішенні № 25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону № 1058-IV, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами
Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Отже, з 07.10.2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України “Про загальнообов`язкове пенсійне страхування” з урахуванням Рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України “Про загальнообов`язкове пенсійне страхування”.
Як встановлено статтею 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
З урахуванням викладеного, позивач, як громадянин України незалежно від країни свого проживання вправі користуватися конституційними правами, в тому числі й правом на належне пенсійне забезпечення.
Відповідно до статті 1 Закону № 1058 мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.
Згідно з абзацом 8 частини другої статті 5 Закону № 1058-IV виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.
За приписами статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
За кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.
За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.
Законами України про “Державний бюджет України” на відповідний рік передбачається зростання мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим, пенсійний орган в автоматичному режимі перераховує мінімальний розмір пенсійних виплат для непрацюючих пенсіонерів, які досягли віку 65 років та мають страховий стаж не менше 30 років для жінок та 35 років для чоловіків.
Таким чином, перерахунок пенсій здійснюється автоматизованим способом за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Пенсія позивачу в 2024 році за період починаючи з 09.10.2009 була протиправно поновлена в розмірі мінімальної пенсії на відповідний рік, без врахування масових перерахунків, індексації, без нарахування надбавок та підвищень, без врахування показника заробітної плати та не в розмірі на день поновлення виплати.
У пенсійній справі протиправно зроблена позначка: “Вид перерахунку” - “Макетна обробка”, “Особливості” - “Не підлягають МП, признач. за ріш. Суду в тверд. розм. - з 09.09.2014 по 09.09.2014”.
Таким чином, пенсія позивачу нарахована в мінімальному розмірі на відповідний рік, встановленому на момент припинення виплати, замість розміру, що мав би бути нарахований на момент прийняття рішення про поновлення та фактичну виплату.
Згідно з частиною третьою статті 42 Закону № 1058-IV з 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.
Також, частинами першою та другою статті 42 Закону № 1058-ІV передбачено, що пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.
Відповідно до Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” було виключено частину 1 статті 42 Закону № 1058-IV та викладено у новій редакції частину 2 статті 42 цього Закону.
Зокрема, положеннями абзаців 1 та 2 частини другої статті 42 Закону № 1058-IV (в редакції від 11.10.2017) було установлено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Вказаним Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII було доповнено статтю 2 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” від 03.07.1991 № 1282-XII частиною 5, якою визначено, що індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Законом України від 15.02.2022 № 2040-IX “Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства” було внесено зміни, серед іншого, до абзацу 1 частини 2 статті 42 Закону № 1058-IV та передбачено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Одночасно Законом України від 15.02.2022 № 2040-IX було викладено у новій редакції частину 5 статті 2 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” та установлено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Таким чином, протягом усього періоду існування спірних у цій справі правовідносин, починаючи з 05.11.2015, норми Закону № 1058-IV у тій чи іншій редакції передбачали перерахунок раніше призначених пенсій з метою забезпечення індексації пенсії.
Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, у разі якщо величина середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, за минулий рік зросла, з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам темпів зростання середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні порівняно з попереднім роком, крім випадків, коли підвищення пенсійних виплат за минулий рік перевищило цей коефіцієнт. Якщо коефіцієнт підвищення пенсійних виплат у минулому році був менший, ніж зазначений у цій частині, то збільшення пенсій здійснюється з урахуванням попереднього підвищення.
Розділ XV Закону № 1058-ІV доповнено пунктом 4-3 згідно із Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” № 2148-VIII від 03.10.2017, відповідно до якого пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій”, з 01.10.2017 перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України “Про Державний бюджет України на 2017 рік”, збільшений на 79 гривень.
Також постановою Кабінету Міністрів України “Питання проведення індексації пенсій” у 2019 році від 20.02.2019 № 124 установлено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-ІV затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.
Постановою Кабінету Міністрів України “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році” від 20.02.2019 № 124 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-ІV (далі - Порядок № 124), яким визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-ІV.
Хоча вказаний Порядок і затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 року № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році”, проте, враховуючи пункт 1 Порядку № 124, його дія поширюється не лише на проведення індексації пенсій у 2019 році, а й на її проведення в наступні роки.
01 квітня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову “Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році”, згідно пп. 1 п. 2 якої у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.
Також, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову “Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році” № 127 від 22.02.2021, якою установлено, що у 2021 році перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11.
У 2022 році відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” від 16.02.2022 № 118 перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14.
Кабінетом Міністрів України у 2023 році також прийнято постанову “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” від 24.02.2023 № 168, пунктом першим якої установлено, що з 01.03.2023 перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197.
Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 установлено, що з 1 березня 2024 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році”, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та яких враховується для обчислення пенсії.
Таким чином, перерахунок пенсії на виконання рішення суду повинен автоматично розрахувати пенсію позивача за матеріалами пенсійної справи, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму у відповідному році, з урахуванням масових перерахунків згідно з постановами Кабінету Міністрів України, прийнятими відповідно до Порядку № 124 на виконання ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-ІV.
Відповідачем всупереч вказаним нормам законодавства не проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням підвищень, індексації, передбачених Законом України.
Застосовуючи до пенсійних виплат позивача в графі “Особливості” позначку “не підлягає масовому перерахунку, призначені за рішенням суду в твердому розмірі”, відповідачем на підтвердження своїх дій не надано рішення суду, згідно якого відповідача зобов`язано призначити пенсію позивачу саме в твердому розмірі.
Отже, відповідач безпідставно провів перерахунок пенсії позивача у фіксованому розмірі.
З огляду на вищевказане суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при виплаті пенсії позивачу відповідачем безпідставно встановлено особливість “Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм.”, що призвело до порушення права позивача на перерахунок пенсії, оскільки Закон № 1058 не містить застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати та заборону перерахунків пенсій осіб, які постійно проживають за межами України.
Таким чином, перерахунок пенсій повинен здійснюватися автоматизованим способом за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Виконання вимог закону, в тому числі щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій, є обов`язком відповідача.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, урегульовані Законом України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050).
Статтею 1 Закону № 2050 встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2050 компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:
пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (частина друга статті 2 Закону № 2050 у редакції, яка діяла до 26 лютого 2021 року);
пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника (частина друга статті 2 Закону № 2050-III у редакції, яка діє з 26 лютого 2021 року).
На підставі статті 3 Закону № 2050 сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
На підставі статті 4 Закону № 2050 виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Як визначено в абзаці першому статті 7 Закону № 2050 відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.
Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159) відтворює положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизує підстави та механізм виплати компенсацій.
Так, зокрема, пунктом 3 Порядку № 159 встановлено, що компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством).
Подібні правовідносини були предметом розгляду Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі № 560/8194/20 (постанова від 02.04.2024).
У вказаній справі, Судова палата сформулювала такі висновки:
«24.(…) пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом № 2050-ІІІ, який, проте, не визначає спеціальних строків для звернення до суду (…)
29.Отже, Судова палата доходить висновку, що умовами для виплати суми компенсації у справі, що розглядається, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів – пенсії та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.
31.Аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у цьому випадку - органу Пенсійного фонду України) у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої пенсії.
Таким чином, обов`язок виплати компенсації втрати частини доходів виникає у випадку порушення строків виплати доходів та виплати нарахованих доходів.
Отже, позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів в зв`язку з порушенням строків виплати пенсії та обов`язок з її виплати виникає у випадку порушення строків виплати доходів та виплати нарахованих доходів.
Є безпідставними доводи пенсійного органу, що позивач не звертався з позовними вимогами про нарахування компенсації втрати частини доходів в зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, оскільки позовна заява ОСОБА_1 містить такі позовні вимоги, а саме здійснити перерахунок поточної пенсії ОСОБА_1 та недоотриманої пенсії позивача починаючи з 07.10.2009 з урахуванням даних заробітної плати , відповідно до статей 27, 28 та частин 2, 3 статті 42, пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 року № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році”, саме - в чинній редакції на момент виконання судового рішення та здійснити виплату нарахованої пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів на визначений ОСОБА_1 банківський рахунок.
Таким чином, апеляційна скарга ГУ ПФУ в Донецькій області задоволенню не підлягає.
Щодо дій пенсійного органу, які, на думку представника позивача, свідчать про недотримання принципу недискримінації, що стало причиною порушення прав позивача, - суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06.09.2012 № 5207-VI прямою дискримінацією є ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Таке поводження за змістом пункту 2 частини першої статті 1 цього ж Закону може полягати, в тому числі, в обмеженні у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами у будь-якій формі.
Однаковий підхід до визначення порядку призначення пенсії, переведення з одного на інший вид пенсії, поновлення раніше призначеної пенсії (в частині переліку необхідних документів, зокрема, щодо посвідчення особи заявника) відповідає принципу рівності та заборони дискримінації, передбаченого Конституцією України (частина друга статті 24 Конституції України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (стаття 14) та КАС України (пункт 7 частини другої статті 2).
Прийняття територіальним органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії, переведення з одного виду на інший або поновлення раніше призначеної пенсії само собою не може бути ознакою дискримінації або зловживання дискреційними повноваженнями, водночас таке рішення може бути предметом перевірки під час розгляду справи адміністративним на відповідність критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, а саме чи прийняте таке рішення: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на вищевикладене, в діях ГУ ПФУ в Донецькій області відсутні ознаки дискримінації позивача, як особи, яка виїхала на постійне місце проживання за кордон та постійно проживає в Ізраїлі.
Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно з частиною першою статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд.
Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, вимога про встановлення судового контролю за виконанням рішення є передчасною, оскільки відсутні підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення.
За таких обставин суд погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційних скарг є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для їх задоволення та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат по справі не здійснюється.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, адвоката Меламеда Вадима Борисовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2026 року у справі № 200/8836/25 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2026 року у справі № 200/8836/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 11 травня 2026 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 11 травня 2026 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв