Справа №295/365/26
2/295/1104/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого - судді Перекупки І.Г.
при секретарі судового засідання Черній А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Соломонюка Святослава Анатолійовича до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог – Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 ; судові витрати стягнути з відповідача.
21.01.2026 на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22.01.2026 позов прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 11:30 год. 16 березня 2026 року.
13.03.2026 представником Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради подано до суду рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 19.03.2025 № 364 «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 ».
Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 16.03.2026 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду.
В судове засідання позивач не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. В матеріалах справи міститься його заява від 16.03.2026 про проведення підготовчого судового засідання без участі позивача та її представника.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом подання відзиву не скористався, інших заяв, клопотань не подав, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представник Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 28.04.2026 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частина 1 ст. 280 ЦПК України встановлює, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 07.11.2017 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 25.02.2025.
В шлюбі у сторін народилась дитина – син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Згідно з довідкою про реєстрацію особи громадянином України № 6167/19-536-006 від 15.01.2020, виданої посольством України в Ліванській Республіці, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований громадянином України.
Відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади № 2025/003899977 від 24.03.2025, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 24.03.2025 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 
Відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади № 2025/018306223 від 07.12.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 21.04.2004 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 
Згідно з копією відповіді Житомирського дошкільного навчального закладу № 45 № 192 від 30.12.2025, ОСОБА_4 21.12.2019 зарахований до ЖДНЗ № 45 01.04.2025 та відвідує по теперішній час ( на момент надання відповіді). До дошкільного закладу дитину завжди вчасно приводить та забирає мама. Протягом всього часу відвідування питаннями адаптації та успішності дитини цікавиться лише мама. Харчування дитини оплачує теж мама. Батько дитини до дошкільного закладу не приходив та успіхами дитини не цікавився.
Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради від 19.03.2025 № 364, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, визначив місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .
Відповідно до висновку щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_2 з метою з`ясування його думки щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків, направлено лист за останньою відомою адресою перебування в Україні, у якому повідомлено про час та дату засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради щодо розгляду вказаного питання, запропоновано взяти участь у роботі, а за відсутності такої можливості надати пояснення щодо визначення місця проживання сина з матір`ю. На вказаний лист ОСОБА_2 не відреагував, письмових пояснень не надав. 
Частиною першою статті 18 СК України передбачено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.
Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (постанова Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 1340/4630/18).
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Суд це фактично останній інструмент, який підлягає використанню при вирішенні сімейних спорів, коли спір неможливо вирішити іншим шляхом. І суд може задовольнити позов у справі щодо дитини лише тоді, коли дійде висновку, що це є необхідним і корисним для інтересів та благополуччя дитини.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).
Відповідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При подачі позову до суду, позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 1 331, 20 грн, згідно квитанції № 9554-1151-2438-6236 від 08.01.2026.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1 331, 20 грн.
Таким чином, із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачкою створені всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини, дитина мешкає з позивачкою, відповідач участі у вихованні дитини не бере.
Керуючись ст. ст. 12 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити позовні вимоги представника ОСОБА_1 - адвоката Соломонюка Святослава Анатолійовича до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог – Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради про визначення місця проживання дитини.
Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1 331, 20 грн.
Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП відсутній.
Третя особа: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, місцезнаходження: м. Житомир, м-н ім. С.П. Корольова, 4/2, ЄДРПОУ 04053625.

Суддя І.Г. Перекупка