ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року 

м. Київ

справа № 300/1941/25

адміністративне провадження № К/990/14145/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єзерова А.А., суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.07.2025 (суддя Чуприна О.В.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2026 (колегія суддів у складі: головуючого судді Іщук Л.П., суддів Обрізка І.М., Судової-Хомюк Н.М.) у справі №300/1941/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування пункту протоколу комісії Міністерства оборони України.

I. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
1. У березні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач, Міноборони), третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просила:
визнати протиправним та скасувати пункт рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10.03.2023 №6/975 про призначення позивачці одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого старшого сержанта ОСОБА_2 , - її чоловіка, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини в сумі 1860750 грн;
зобов`язати Міністерство оборони України призначити позивачці одноразову грошову допомогу як члену сім`ї загиблого старшого сержанта ОСОБА_2 , її чоловіка, внаслідок захворювання та причини смерті, пов`язаних із захистом Батьківщини, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), в розмірі 15000000,00 грн та здійснити виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням проведених виплат.
2. На обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на протиправність рішення Міноборони, яким їй відмовили у виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 15000000,00 грн відповідно до вимог Постанови №168 та Закону №2011-XII. Зазначає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі її чоловіка військовослужбовця з підстав того, що смерть військовослужбовця пов`язана із захистом Батьківщини. 

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
3. Суди попередніх інстанцій установили, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 05.06.2018 зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №08 і підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 05.06.2018.
4. ОСОБА_2 (далі- ОСОБА_2 ) проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 та брав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення) заходів з національної безпеки і оборони, відсічі з стримування збройної агресії з 14.03.2022 по 27.03.2022, з 28.03.2022 по 29.03.2022, з 30.03.2022 по 04.04.2022, з 05.04.2022 по 12.04.2022, що підтверджується довідкою від 26.05.2023 за №3617.
5. ІНФОРМАЦІЯ_3 довідкою від 10.11.2022 за №6320 засвідчив, що ОСОБА_2 проходив військову службу у Збройних Силах з 07.06.1988 по 15.05.1990, призваний на військову службу по мобілізації з 18.06.2014 по 04.06.2015, з 26.02.2022 по 19.06.2022 та брав безпосередню участь у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі з стримування збройної агресії) з 20.08.2014 по 21.10.2014, з 30.10.2014 по 24.12.2014, з 14.03.2022 по 27.03.2022, з 28.03.2022 по 29.03.2022, з 30.03.2022 по 04.04.2022, з 05.04.2022 по 12.04.2022, з 31.05.2022 по 04.06.2022.
6. Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 28.06.2022 підтверджується, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 52 роки, про що 28.06.2022 складено відповідний актовий запис №96.
7. За висновком експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 20.06.2022 №021-1942-2022 смерть ОСОБА_2 настала від захворювання - хронічної ішемічної хвороби серця з розвитком серцево-судинної недостатності.
8. Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 20.06.2022 за №29 старшого сержанта ОСОБА_2 , головного сержанта управління розвідувальною ротою, який помер (загинув) ІНФОРМАЦІЯ_4 в результаті хронічної ішемічної хвороби серця, у зв`язку зі смертю виключено з 19.06.2022 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено документи для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
9. Витягом з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) від 24.11.2022 за №1886 засвідчується, що захворювання старшого сержанта ОСОБА_2 "Хронічна ішемічна хвороба серця. Коронарокардіосклероз. Серцева недостатність", яке стало ІНФОРМАЦІЯ_6 причиною смерті, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 28.06.2022 Яремчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), лікарським свідоцтвом про смерть від 20.06.2022 за № НОМЕР_5 , виданим Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи, військово-обліковими та медичними документами, - Захворювання та причина смерті - Так, пов`язані із захистом Батьківщини.
10. ОСОБА_1 09.12.2022 звернулась на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловіка, старшого сержанта ОСОБА_2 .
11. Відповідно до нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_3 від 30.11.2022 та ОСОБА_4 від 30.11.2022, останні відмовились від належної частки одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою №168, наданої у зв`язку із смертю під час проходження військової служби ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь його дружини - ОСОБА_1 .
12. ІНФОРМАЦІЯ_2 скеровано Міністерству оборони України лист від 12.12.2022 №9/1/2497, за змістом якого відповідно до пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який врегульовує питання, пов`язані з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, подано висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам або утриманцям військовослужбовця ОСОБА_2 , який помер (загинув) ІНФОРМАЦІЯ_4 під час захворювання, і причина смерті пов`язана із захистом Батьківщини. На підставі поданих документів командування вважало, що члени сім`ї, а саме, дружина ОСОБА_1 , має право на одержання зазначеної допомоги.
13. Відповідно до пункту 1 Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10.03.2023 за №6/975, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, старшого сержанта ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 28.06.2022 в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2022), в розмірі 1860750,00 грн.
14. На заяву ОСОБА_1 від 07.01.2025 щодо виплати одноразової грошової допомоги за померлого військовослужбовця ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 28.01.2025 за №11/1/1140 інформував позивачку про те, що згідно протоколу №6/975 від 10.03.2023 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, призначено одноразову грошову допомогу відповідно до Порядку №975 від 25.12.2023 як дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, старшого сержанта ОСОБА_2 в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2022), в розмірі 1860750,00 грн.
15. Вважаючи протиправним та таким, що підлягає скасуванню пункт рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10.03.2023 №6/975 про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого старшого сержанта ОСОБА_2 , - її чоловіка, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини в розмірі 1860750,00 грн, ОСОБА_1 звернулась до суду.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
16. Івано-Франківський окружний адміністративний суд рішенням від 10.07.2025, залишеним без змін постановою від 25.02.2026 Восьмого апеляційного адміністративного суду, у задоволенні позову відмовив.
17. Відмовляючи у задоволенні позову, суди дійшли висновку про обґрунтованість та правомірність оспорюваного рішення з підстав того, що причина смерті ОСОБА_2 не пов`язана із безпосередньою участю у захисті Держави та в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про отримання чоловіком позивачки за період проходження служби поранень (контузії, травми, каліцтва), від яких могла настати його смерть.
Суди зазначили, що позивачка як дружина військовослужбовця, який помер внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, відповідно до частини першої статті 16-1 Закону №2011-XII має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 цього Закону, у 750-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року. Міноборони виконало зобов`язання перед позивачем, прийняло відповідне рішення про виплату позивачу допомоги у визначеному законодавством розмірі 1860750,00 грн, що еквівалентно 750-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому помер чоловік позивачки.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
18. Не погодившись з рішеннями суду першої та постановою суду апеляційної інстанцій, позивачка звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати їх та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. 
19. Підставою касаційного оскарження судових рішень попередніх інстанцій, скаржниця визначає положення пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України, відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Як на підставу касаційного оскарження скаржниця посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій положення частини 3 статті 16-2 Закону №2011-XII, пункту 2 Постанови №168, Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі - Порядок №975, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 17.07.2024 у справі №600/548/23-а, від 22.08.2024 у справі №380/9868/23, від 21.08.2024 у справі №160/20229/22, від 29.03.2024 у справі №440/3321/23, щодо виникнення права на одноразову грошову допомогу у збільшеному розмірі відповідно до пункту 2 Постанови №168 та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця у розмірі 15000000 грн. 
20. Позивачка доводить, що суди попередніх інстанцій безпідставно не дослідили і не взяли до уваги те, що син позивачки загинув під час виконання ним обов`язків із захисту Батьківщини і причина його смерті пов`язана із безпосередньою участю у бойових діях, пов`язаних із здійсненням заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. 
21. Позивачка вважає, що суди першої та апеляційної інстанції протиправно на власний розсуд надали оцінку діагнозу загиблого і встановили причинний зв`язок між захворюванням і загибеллю загиблого, однак ці питання є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, яка встановила причину смерті загиблого як таку, яка пов`язана із захистом Батьківщини. 
22. У касаційній скарзі скаржниця окрім наведеного покликається на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України і зауважує, що ця справа має виняткове значення для позивачки як особи, яка втратила чоловіка під час виконання ним конституційного обов`язку.
23. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу, посилаючись на правомірність висновків судів попередніх інстанцій, просить залишити без змін судові рішення попередніх інстанцій.
24. Відповідач вважає, що смерть сина позивачки настала внаслідок ішемічної хвороби серця, серцевої недостатності, і не пов`язана із захистом Батьківщини. 
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
25. Перевіряючи у межах повноважень, визначених частинами першою, другою статті 341 КАС України, правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, а також надаючи оцінку аргументам, висловленим у касаційній скарзі, Верховний Суд виходить з такого.
26. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
27. Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом №2232-ХІІ, указами Президента України (частина 3 статті 16 Закону №2011-XII).
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Указами Президента України протягом періоду з 24.02.2022 по цей час продовжувався строк дії воєнного стану в Україні.
28. Статтею 1 Закону №2011-ХІІ визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
29. Частиною першою статті 3 Закону №2011-XII встановлено, що дія цього Закону поширюється на:
1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей;
2) військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;
3) військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей;
4) членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони України.
30. За правилами частини другої статті 3 Закону №2011-XII дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.
31. Питання виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців урегульоване нормами статей 16 - 16-4 Закону №2011-XII.
32. Статтею 16 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
33. Частиною другою статті 16 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; 
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві; 
4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; 
5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби; 
6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві; 
7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби; 
8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби; 
9) отримання військовозобов`язаним, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або резервістом поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.
34. Згідно з частиною третьою статті 16 Закону №2011-XII військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом №2232-ХІІ, указами Президента України.
35. Відповідно до частини першої статті 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 частини 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (частина 2 статті 16-1 Закону №2011-XII).
36. Згідно з підпунктом "а" пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-ХІІ допомога призначається і виплачується у розмірі: 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.
37. Відповідно до частини першої статті 16-3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
38. Згідно з частинами другою і третьою статті 16-3 Закону №2011-XII у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.
39. Частиною шостою статті 16-3 Закону №2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
40. Відповідно частин 7-9 статті 16-3 Закону №2011-XII якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
41. На виконання цієї норми Закону №2011-XII Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 25.12.2013 №975, якою затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975), який врегульовує питання пов`язані з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
42. Пунктом 3 Порядку №975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
За правилами пункту 4 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала, зокрема, під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
43. Законом №2011-ХІІ та абзацом 2 пункту 5 Порядку №975 встановлено, що у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, розмір допомоги встановлений на рівні 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).
44. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 29.07.2022 №2489-IX (далі - Закон №2489-IX) статтю 16-2 Закону №2011-XII доповнено частиною третьою такого змісту: «Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України».
45. Пунктом 1 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону №2489-IX зазначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім пункту 3 розділу I цього Закону, який набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та застосовується з 24.02.2022.
46. На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Постанови №168 (у редакції від 02.04.2022) сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з абзацом 6 пункту 2 Постанови №168 виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
47. Таким чином, виплата збільшеного до 15000000 грн розміру одноразової допомоги згідно з пунктом 2 Постанови №168 передбачена для сімей військовослужбовців лише у двох випадках: 1) у разі загибелі військовослужбовця; 2) у разі, якщо військовослужбовець помер внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва). На відміну від Закону №2011-ХІІ та Порядку №975, Постанова №168 містить звужений перелік підстав для виплати допомоги у збільшеному розмірі. 
48. Питання розміру допомоги визначається окремо та залежить від певних чинників (умов), а саме:
у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (абзац 1 пункту "а" частини 1 статті 16-2 Закону №2011-ХІІ);
у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб - у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві (абзац 2 пункту "а" частини 1 стаття 16-2 Закону №2011-ХІІ);
у розмірі 15000000 гривень на період дії воєнного стану - для сімей загиблих осіб (абзац 1 пункту 2 Постанови №168), а також для сімей осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (абзац 6 пункту 2 Постанови №168).
49. Як установлено судами, зі змісту Витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) від 24.11.2022 за №1886 вбачається, що причиною смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 послужило ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. Причина смерті ОСОБА_2 - хронічна ішемічна хвороба серця, коронарокардіосклероз, серцева недостатність. ОСОБА_2 безпосередньо брав участь у здійсненні заходів, пов`язаних із захистом Батьківщини.
50. Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення, дійшли висновку, що причина смерті ОСОБА_2 не пов`язана з безпосередньою участю у здійсненні заходів, пов`язаних із захистом Батьківщини, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, оскільки висновувалися лише на тому, що у Витягу з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії від 27.06.2024 №1705 зазначено причину смерті "гострий інфаркт міокарду".
51. Однак, суди не дослідили і не встановили, чи здійснював загиблий ОСОБА_2 заходи, пов`язані із захистом Батьківщини на час смерті, чи пов`язана його смерть із безпосередньою його участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.
52. Суди не дослідили наведені документи, які слугували підставою для складання Протоколу засідання Військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців.
53. Суди не з`ясували, чи брав ОСОБА_2 на час смерті безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
54. Відповідні документи (бойові накази (бойові розпорядження), журнали бойових дій, журнали ведення оперативної обстановки, бойового донесення або постової відомості, рапорти (донесення) начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконання бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах) не були витребувані і не досліджені судами.
55. Застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі, підтвердження їх відповідними доказами. Застосування судом норм матеріального права повинно вирішити спір, який виник між сторонами у конкретних правовідносинах, які мають бути встановлені судами на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в справі. 
56. Обов`язок суду встановити обставини справи при розгляді позову випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини четвертої статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Цей принцип зобов`язує суд до активної ролі в судовому процесі для належного встановлення обставин у справі, що розглядається. 
57. Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Результат такого дослідження має бути відображений у мотивувальній частині судового рішення відповідно до положень частини четвертої статті 246 КАС України. 
58. При наданні оцінки наданим сторонами доказам підлягають врахуванню приписи частин першої та другої статті 77 КАС України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
59. У межах цієї справи суди першої та апеляційної інстанцій не дотрималися обов`язку із безпосереднього, всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та надання правової оцінки усім доводам учасників справи, застосувавши формальний підхід до її вирішення та порушивши правила офіційного з`ясування обставин справи, з огляду на що не були з достовірністю встановлені обставини справи, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги. 
60. За правилами статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.
61. Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
62. Верховний Суд не може визнати законним і обґрунтованим судові рішення попередніх інстанцій, оскільки не встановлення предмета доказування та/або ненадання правової оцінки обставинам справи, що входять до предмета доказування, свідчить про недотримання судом вимог процесуального закону щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи, невжиття належних та достатніх заходів для встановлення фактичних обставин справи, шляхом виявлення та витребування доказів, зокрема, з власної ініціативи. 
63. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 328 цього Кодексу.
64. Підсумовуючи наведене, Верховний Суд вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми процесуального права в частині встановлення обставин і дослідження доказів, а тому Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції і направлення цієї справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.07.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2026 у справі №300/1941/25 скасувати, справу №300/1941/25 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб