Є.у.н.с.512/295/26
Провадження № 2/512/408/26
"24" червня 2026 р. с-ще Саврань

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Савранський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді – Брюховецького О.Ю.,
за участю секретаря – Тімановського А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за цивільним позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу, –

ВСТАНОВИВ:

21.04.2026 представник позивача Попов В.Є., звернувся до Савранського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останнього 3% річних у розмірі 2235,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 6110,77 грн. та витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 3328,00 грн.
Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.04.2023 о 09 годині 40 хвилин в смт Любашівка по вул. Мирна - Софіївська, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ssang Yong», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 .
Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобілю «Volkswagen» завдано механічних пошкоджень із матеріальними збитками для позивача.
Відповідно до постанови Любашівського районного суду Одеської області від 01.05.2023 року вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. 
13.03.2025 Савранським районним судом Одеської області було винесено рішення по справі №512/991/24. Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості у примусовому порядку. Приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження №78217379. 
18.02.2026 приватним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №78217379 у зв?язку із фактичним виконанням боржником рішення суду.
З урахуванням вищезазначеного, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення рішення суду по справі №512/991/24 - 14.03.2025 та до дня фактичного виконання рішення суду - 17.02.2026.
Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 6110,77 грн. Загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 14.03.2025 - по 17.02.2026 року складає 2235,00 грн.
Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 29.04.2026 відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 03.06.2026; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
05.05.2026 позивач надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, з підстав зазначених в позовній заяві, проти заочного розгляду не заперечує. 
Слухання справи було відкладено на 24.06.2026 у зв`язку з неявкою відповідача.
Так, ОСОБА_1 в судові засідання призначені на 03.06.2026 та 24.06.2026 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.17,18). Будь-яких заяв, клопотань до суду не подав.
Також, інформація про час та місце розгляду справи була розміщена на веб-сайті «Судова влада» в розділі «Найближчі слухання».
Отже, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.
Таким чином, правом подати відзив відповідач ОСОБА_1 не скористався. 
До суду не надходило клопотань сторін про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За заявою позивача суд ухвалив - розглядати справу в заочному порядку відповідно до статті 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.
В порядку частини 2 статті 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Суд встановив, що 20.05.2020 року Савранським районним судом Одеської області було задоволено позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 79991,87 грн., а також судовий збір в розмірі 3028,00 грн., яке набрало законної сили 28.04.2025 (а.с.6-7).
В матеріалах справи міститься роздруківка (скріншот) результатів пошуку виконавчого провадження в Автоматизованій системі виконавчого провадження (АСВП) Міністерства юстиції України згідно якої вбачається про закінчення виконавчого провадження №АСВП:78217379 (а.с.8).
Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №78217379 від 18.02.2026 приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Літвінішиної І.І. вбачається, що з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає стягненню матеріальна шкода в порядку регресу в розмірі 79991,87 грн. (а.с.9).
Згідно результатів розрахунку заборгованості вбачається, що основна сума боргу з 14.03.2025 по 17.02.2026 становить 79991,87 грн., розрахунок 3% річних в період з 14.03.2025 – 17.02.2026 становить 2235,00 грн. та інфляційні втрати – 6110,77 грн. (а.с.10).
Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.
Відповідно до положень статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положеннями статті 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно з частиною 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
13.03.2025 Савранським районним судом Одеської області було задоволено позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 79991,87 грн., а також судовий збір в розмірі 3028,00 грн., яке набрало законної сили 28.04.2025 (а.с.6-7).
Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №78217379 від 18.02.2026 приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Літвінішиної І.І. вбачається, що з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає стягненню матеріальна шкода в порядку регресу в розмірі 79991,87 грн. (а.с.9).
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Згідно з статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України (постанова Великої Палати Верховного суду від 16 січня 2019 року по справі №373/2054/16-ц).
Нарахування 3% річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 року у справі №6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.
Відтак у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3% річних від простроченої суми.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц дійшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.
Відповідно до частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статей 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
За статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Позивач у позові вказує, що він має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення рішення суду по справі №512/991/24 – 14.03.2025 та до дня фактичного виконання рішення суду – 17.02.2026.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, відповідач перед позивачем станом на 17.02.2026 має заборгованість у сумі 8345,77 грн, з яких: 2235,00 грн - 3 % річних за період з 14.03.2025 по 17.02.2026; 6110,77 грн. - інфляційні втрати за період з березня 2025 по лютий 2026 (а.с. 10).
Разом з тим, суд не погоджується з доводами сторони позивача про стягнення інфляційного збільшення та 3 % річних саме з наступного дня з дня винесення судового рішення 14.03.2025, оскільки нарахування за статтею 625 ЦК України у деліктних зобов`язаннях обраховується з дня набрання рішення суду законної сили, а не з дня його винесення (проголошення). В даному випадку рішення суду Савранського районного суду Одеської області від 13.03.2025 у цивільній справі № 512/991/24 набрало законної сили 28.04.2025, а тому позивач має право на нарахування 3 % річних та інфляційних саме за період з квітня 2025 по лютий 2026 року.
Так, за формулою (збитки від інфляції) = (сума боргу) х (індекс інфляції)/100 - (сума боргу), інфляційні втрати становлять = 6009,27 грн за період з квітня 2025 по лютого 2026: сума боргу 79991,87 грн (в межах заявлених позовних вимог) х 100,7 x 101,3 x 100,8 x 99,8 x 99,8 x 100,3 x 109,9 x 100,4 x 100,2 х 100,7 x 101,0 /100 – 79991,87 грн.
За формулою (сума санкції) = (сума заборгованості) х 3% х (кількість днів прострочення) / 365 / 100, три відсотки річних від простроченої суми за період з квітня 2025 року до лютого 2026 року становлять 2195,94 грн (79991,87 грн x 3 % x 334 : 365 : 100).
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за період з 29 квітня 2025 року (наступний день з дня набрання рішенням суду законної сили) до 17 лютого 2025 (день закриття виконавчого провадження), а саме інфляційних втрат – 6009,27 грн та 3% річних – 2195,94 грн, загалом на суму 8205,21 грн, що і підлягає стягненню.
Щодо стягнення судового збору.
Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) встановлено судовий збір за подання до суду: позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено у 2026 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2026 року – 3328,00 грн.
Судовий збір у вказаному розмірі сплачений позивачем, що підтверджується платіжною інструкцією №0008125 від 15.04.2026 (а.с.1).
Як вбачається з мотивувальної частини цього рішення позов ТОВ «Споживчий центр» задоволено частково на 98,32% (8205,21 грн. /8345,77 грн. х 100).
З урахуванням наведеного, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, у сумі 2977,13 грн. (3028 грн./ 100 х 98,32%).
Керуючись ст. 76-78, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд, –

УХВАЛИВ:
Позовну заяву Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований АДРЕСА_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (р/р IBAN НОМЕР_4 в АТ «Укрексімбанк» м.Київ, вод ЄДРПОУ:21647131) – 3% річних у розмірі 2195 (дві тисячі сто дев`яносто п`ять) грн 94 коп та інфляційні витрати у розмірі 6009 (шість тисяч дев`ять) грн 27 коп, а загалом 8205 (вісім тисяч двісті п`ять) грн 21 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований АДРЕСА_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро Ураїни (р/р IBAN НОМЕР_4 в АТ «Укрексімбанк» м.Київ, вод ЄДРПОУ:21647131) – судовий збір в розмірі 2977 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят сім) грн 13 коп.
Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.
Рішення є заочним і може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.Ю. Брюховецький