Справа № 346/1825/26
Провадження № 2/346/2103/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

03 липня 2026 р.	м. Коломия 	

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді – Сольського В.В.
за участю секретаря – Пігуляк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Коршівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно за законом, -
В С Т А Н О В И В:
08 квітня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання права власності на спадкове майно за законом.
В обгрунтування позовних вимог зазначила, що за життя матері позивачки ОСОБА_2 належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 та земельна ділянка, яка неприватизована. Після смерті матері ОСОБА_2 відкрилася спадщина за законом. На момент смерті ОСОБА_2 були зареєстровані у вищевказаному будинку ОСОБА_3 – дочка, ОСОБА_4 – син, ОСОБА_5 – внучка. Заповіт від імені ОСОБА_2 не посвідчувався. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Досин Н.І. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 . Інших спадкоємців які прийняли спадщину немає. Однак, у звязку із відсутністю у позивача правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на житловий будинок, нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальної дії та порекомендувала звернутись до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.
Ухвалою від 09 квітня 2026 року у справі відкрито загальне позовне провадження. Витребувано у приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Досин Н.Ф. копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 08 червня 2026 року у справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, адвокат Атаманюк В.М. в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити за його та позивача відсутності.
Представник Коршівської сільської ради в судове засідання не з`явився, 01.07.2026 року подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі. 
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уклали шлюб 17.11.1979 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , батьками її записані: ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .
Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 одружились 10.11.1998 року. ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_10 .
З копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_4 від 15 травня 2019 року ОСОБА_11 змінила прізвище на « ОСОБА_12 ».
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 23 липня 1990 року ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 .
З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 02.08.2024 року будинок в АДРЕСА_1 загальною площею 41,7 кв.м.
З виписки з інвентаризаційних матеріалів від 14.06.2024 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року будинок, що в АДРЕСА_1 в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності не зареєстровано. 
Згідно довідки Коршівської сільської ради від 24 листопада 2025 року встановлено, що померлій ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 . Тип господарського двору – робітничий. Голова робітничого двору – ОСОБА_2 . На момент смерті ОСОБА_2 в даному будинку були зареєстровані: ОСОБА_3 – дочка, ОСОБА_4 – син, ОСОБА_5 – внучка. Від імені померлої ОСОБА_2 у виконкомі Коршівської сільської ради не посвідчувався. 
За матеріалами спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 01.07.2024 року подали до нотаріуса заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті матері на користь дочки ОСОБА_1 .
Згідно звіту про належну оцінку ринкової вартості, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 41,7 кв.м, житловою площею 33,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , вартість об`єкту 126 000 грн.
20 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Досин Н.Ф. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 . При цьому спадкоємець надав виписку з інвентаризаційних матеріалів, видану Коломийським МБТІ № 80563 від 14.06.2024 року про те, що право власності на вищевказаний будинок не зареєстроване. У зв`язку з відсутністю зареєстрованого права власності нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.
В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно зі ст.16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).
Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до абзацу другого п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку. установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. 
Велика палата ВС підкреслює, що якщо право на будівлю чи споруду ще не зареєстровано за жодним суб?єктом в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то правильним способом захисту порушеного права буде подання позову про визнання права власності на підставі ст. 392 ЦК України. Відповідачем у такому позові слід зазначати власника земельної ділянки, на якій спірна будівля чи споруда розташована. В даному випадку це орган місцевого самоврядування (ВП ВС у справі № 916/1608/18 від 19 травня 2020 р.).
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).
Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності даним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності державної рестрації, якщо на момент вишикнения прав діяло закоподавство, що пе передбачало обов?язкової реєстрації таких прав. Тому до набрання чинності Цивільного Кодексу України, 2003 року та Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, не залежало від державної реєстрації.
Відповідно до п.4 «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» затвердженої наказом Міністерства комунального господарства УРСР від 31.01.1966, чинною на момент будівництва спірного будинку, реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності.
Відповідно до п.6 Інструкції, не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.).
Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.
Таким чином, на час будівництва спірного будинку (згідно технічного паспорта 1969 рік), який побудований в сільському населеному пункті, реєстрація права власності не передбачалася.
При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.
За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Згідно з ч. 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Вищевказані обставини сторонами не оспорюються, визнаються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.
Таким чином, судом встановлено, що позивач після смерті своєї матері прийняла спадщину за законом, однак не може реалізувати своє право на оформлення спадщини у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності на житловий будинок. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає. 
Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що в суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 175, 176, 177, 184 ЦПК України, ЦК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на спадкове майно за законом після смерті матері – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що складається із будинковолодіння, а саме житлового будинку та господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області або безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Відомості про учасників справи: 
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , заресєтроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Коршівська сільська рада, код ЄДРПОУ 04356863, місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 23, с. Коршів, Коломийський район, Івано-Франківська область.  

Суддя: 	Сольський В. В.