ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/742/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Мужичук Ю.Ю. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Харківської окружної прокуратури Харківської області  в інтересах держави в особі Південної міської ради  Харківського району Харківської області 	
до 	Фізичної особи-підприємця Данічева Андрія Анатолійовича 	
про 	стягнення коштів	
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Харківська окружна прокуратура Харківської області звернулась до Господарського суду Харківської області в інтересах Південної міської ради Харківського району Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Данічева Андрія Анатолійовича про стягнення заборгованості з орендної плати за землю у сумі 238 339,14 грн, пені у сумі 9 194,43 грн, 3% річних від простроченої суми заборгованості у сумі 10 183,9 грн та втрат від інфляції у сумі 33 451,40 грн.
Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди земельної ділянки від 03.09.2014 щодо своєчасної та повної сплати орендної плати, внаслідок чого за період 2022–2025 років у останнього утворилася заборгованість. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання за договором оренди земельної ділянки від 03.09.2014 прокурор просить стягнути з відповідача суму основного боргу, інфляційні втрати, 3% річних та пеню.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/742/26 та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов, встановлено прокурору та позивачу 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив та встановлено відповідачу 5-денний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечення на відповідь на відзив.
30.03.2026 відповідач до суду надав відзив (вх.№7473), в якому у задоволенні позову просить відмовити посилаючись на положення податкового законодавства, зокрема пункту 69.14 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, відповідно до яких у період дії воєнного стану не нараховується та не сплачується плата за землю за земельні ділянки, розташовані на територіях, де ведуться або велися бойові дії. У зв`язку з цим відповідач зазначає, що Південна міська територіальна громада, на території якої знаходиться спірна земельна ділянка, включена до відповідного переліку, що, на його думку, є підставою для звільнення його від сплати орендної плати за землю за спірний період. Також відповідач обґрунтовує свої заперечення тим, що орендована ним земельна ділянка фактично не могла використовуватись за цільовим призначенням у зв`язку з наслідками збройної агресії, а саме пошкодженням та руйнуванням розташованих на ній будівель внаслідок обстрілів. Посилаючись на положення статті 762 Цивільного кодексу України, відповідач вказує, що за обставин, за які він не відповідає, майно не могло бути використане, а отже він підлягає звільненню від внесення орендної плати за відповідний період.
02.04.2026 від Південної міської ради Харківського району Харківської області до суду надійшла відповідь на відзив (вх.№7819), в якій зазначає, що доводи відповідача про звільнення від сплати орендної плати на підставі пункту 69.14 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України є безпідставними, оскільки відповідні норми законодавства були враховані при здійсненні розрахунку заборгованості. Зокрема, вказує, що у зв`язку із запровадженням воєнного стану та внесенням змін до податкового законодавства орендна плата не нараховувалась за період з 01.03.2022 по 05.05.2023, що підтверджується матеріалами позовної заяви та здійсненим розрахунком. Крім того, заперечує проти доводів відповідача щодо неможливості використання об`єкта оренди, посилаючись на те, що наведені відповідачем обставини стосуються пошкодження будівлі, розташованої за іншою адресою, ніж спірна земельна ділянка, що є предметом договору оренди у даній справі. У зв`язку з цим зазначає, що такі обставини не мають правового значення для вирішення даного спору.
13.04.2026 прокурором надана до суду відповідь на відзив (вх.№ 8785) в якій вказує, що доводи відповідача щодо звільнення від сплати орендної плати на підставі частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України є необґрунтованими, оскільки застосування вказаної норми можливе виключно за умови доведення об`єктивної, безпосередньої та повної неможливості використання орендованого майна, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами. При цьому звертає увагу на те, що наведені відповідачем обставини щодо пошкодження будівлі стосуються іншого об`єкта нерухомості, розташованого за іншою адресою, ніж спірна земельна ділянка, яка є предметом договору оренди у даній справі. Заперечує проти доводів відповідача щодо звільнення від сплати орендної плати на підставі пункту 69.14 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, зазначаючи, що відповідні норми законодавства були належним чином враховані при формуванні розрахунку заборгованості.
Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.
Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Згідно вимог статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Враховуючи достатність часу наданого сторонами для подання заяв по суті справи чи з процесуальних питань, суд вважає за можливе завершити розгляд справи.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив таке.
Рішенням ХХХІV сесії VI скликання Будянської селищної ради від 22.07.2014 вирішено надати в користування на умовах оренди Фізичній особі-підприємцю Данічеву Андрію Анатолійовичу земельну ділянку з кад.№ 6325156100:00:006:0114 площею 0,7558 га. 
На підставі вищезазначеного рішення між Будянською селищною радою (надалі-Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Данічевим Андрієм Анатолійовичем (надалі-Орендар, Відповідач) укладено договір оренди землі від 03.09.2014 (далі - Договір). 
Відповідно до умов вищезазначеного договору, Орендодавець, на підставі рішення XXXIV сесії VI скликання Будянської селищної ради Харківського району Харківської області від 22 липня 2014 року надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку (кадастровий номер - 6325156100:00:006:0114) за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для обслуговування виробничих та складських приміщень, яка знаходиться в межах населеного пункту сел. Буди по вул Залізничній, №1-В на території Будянської селищної ради Харківського району Харківської області. В оренду передається земельна ділянка, загальною площею - 0,7558 га. (п.1., 2 Договору).
Відповідно до п.8 Договору його укладено на 49 (сорок дев`ять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Згідно з пункту 9 Договору розмір орендної плати за земельну ділянку становить 4 % від нормативної грошової оцінки землі, що становить 36 175,61 грн. 
Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, затвердженим Кабінетом Міністрів України, нормами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. (п.10 Договору).
Згідно з пункту 11 Договору орендна плата вноситься щомісячно, у розмірі 1/12 частини річної орендної плати.
Відповідно до п.13 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день прострочення.
Прокурор у позові вказує, що не дотримуючись положень Договору та вимог законодавства відповідач за період з 01.02.2022 по 31.12.2025 не здійснював в повному обсязі плату за користування вищевказаною земельною ділянкою внаслідок чого утворилася заборгованість.
Повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування встановлені статтею 122 Земельного кодексу України. 
Відповідно до частини першої цієї статті сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. 
Пунктом 24 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, який набрав чинності з 27.05.2021 на підставі Закону №1423-ІХ, встановлено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. 
Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад, сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. 
Рішенням 1 сесії Південної міської ради «Про початок реорганізації Будянської селищної ради, що увійшла до Південної міської ради» від 09 грудня 2020 року була розпочата процедура реорганізації Будянської селищної ради, визнано Південну міську раду правонаступником всього майна, прав та обов`язків Будянської селищної ради. 
03.09.2014 право комунальної власності на земельну ділянку з кад. №6325156100:00:006:0114 зареєстровано за Будянською селищною радою. 18.03.2025 право комунальної власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за Південною міською радою як правонаступника Будянської селищної ради.
З огляду на викладене, Південна міська рада є власником земельної ділянки з кад.№6325156100:00:006:0114, а отже уповноваженим державою органом у правовідносинах щодо розпорядження нею.
Південна міська рада звернулася до прокуратури з листом від 14.08.2025 №1934 у якому було викладено прохання міської ради вжити заходи представницького характеру у зв`язку з наявною заборгованістю за договором оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6325156100:00:006:0114.
Харківською обласною прокуратурою листом від 20.01.2026 в порядку ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» повідомлено Південну міську раду про намір звернутися до суду з позовом в інтересах держави в особі Південної міської ради до ФОП Данічева А.А. про стягнення заборгованості за Договором оренди землі від 03.09.2014, 3% річних, пені та інфляційних .
Прокурор, звертаючись з вказаним позовом до суду, зазначає, що відповідачем порушено умови договору оренди землі в частині своєчасної та повної сплати орендної плати, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 238 339,14 грн. за період з 01.02.2022 по 31.12.2025.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання прокурор просить стягнути з останнього суму заборгованості з орендної плати за землю у сумі 238 339,14 грн., а також нараховані 3% річних від простроченої суми заборгованості у сумі 10 183,90 грн. та втрати від інфляції 33 451,40 грн.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).
Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини 1 статті 598, статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Відповідно до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Згідно статті 93 Земельного кодексу України та статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
У підпункті 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що орендна плата для цілей розділу XII цього Кодексу - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди.
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пункт 14.1.147 статті 14 Податкового кодексу України).
Відповідно до статті 265 Податкового кодексу України плата за землю є складовою податку на майно.
Виходячи із системного аналізу норм земельного та податкового законодавства України, орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (частина перша статті 21 Закону України "Про оренду землі", підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України), з другого боку, є однією з форм плати за землю як обов`язкового платежу в складі податку на майно нарівні із земельним податком (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Згідно пунктів 288.1, 288.4 статті 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі", яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 Земельного кодексу України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до частини 5 статті 6 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Згідно пункту 3 частини 1 статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Згідно частини 5 статті 5 Закону України "Про оцінку земель" та статті 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка.
Відповідно до підпункту 14.1.136 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Згідно пункту 288.2 Податкового кодексу України платником орендної плати є орендар земельної ділянки
Відповідно до пункту 288.3 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.
Згідно пункту 288.1 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України "Про оренду землі" право орендодавця вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.
Згідно абзацу 7 частини 2 статті 25 Закону України "Про оренду землі" орендар земельної ділянки зобов`язаний, зокрема своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.
Відповідно до пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кі = І:100, де І індекс споживчих цін за попередній рік.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.
Згідно частини 3 статті 21 Закону України "Про оренду землі" обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Відповідно до статей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.
Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Водночас, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року з подальшим продовженням його терміну відповідними Указами. Воєнний стан діє і станом на цей час.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада ухвалила Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року №2120-IX, яким доповнила підрозділ 10 Перехідних положень Податкового кодексу України пунктом 69.14 наступного змісту: «Тимчасово, на період з 01 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, визначається Кабінетом Міністрів України». Такі зміни набрали чинності 17.03.2022.
Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України наказом від 25.04.2022 №75 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про підтримку окремих категорій населення, яке постраждало у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України» від 16.04.2022 №457 був затверджений Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022.
Південна міська територіальна громада увійшла до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України від 22.12.2022 №309 затверджений Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Також визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10.12.2022 року». 
Вказаний наказ набрав чинності 27.12.2022.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією Південна міська територіальна громада (UA63120190000093717) віднесена до території можливих бойових дій з 24.02.2022 без визначення дати завершення таких.
В подальшому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» від 11.04.2023 №3050-ІХ внесено зміни до пункту 69.14 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України та визначено, що за період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Зазначений законодавчий акт набрав чинності 06.05.2023.
Таким чином у період з 01.03.2022 по 06.05.2023 відповідач був звільнений від плати за користування спірною земельною ділянкою.
Згідно з розрахунку Південної міської ради за період 2022-2025 років за відповідачем утворилася заборгованість за використання земельної ділянки з кад. №6325156100:00:006:0114, у розмірі 238 339,14 грн. (з урахуванням коефіцієнтів індексації НГО визначених у листі Держгеокадастру від 13.01.2025 №6-28-0.22-18/71-25: за 2014рік – 1,249, за 2015 рік – 1,433, за 2016 рік – 1,06, за 2021 рік – 1,1, за 2022 рік – 1,15, за 2023 рік – 1,051, за 2024 рік – 1,12).
За період з 01.01.2022 по 28.02.2022 – (36175,61/12*2,086926622кф*1) = 6291,32 грн.;
За період з 06.05.2023 по 31.12.2023 – (36175,61/12*2,3999656153кф*7+6301,47) = 56946,58 грн.;
За період з 01.01.2025 по 31.12.2025 – (36175,61/12*2,82504752508кф*12) - 18344,57 = 83853,19 гривень.
Як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, позивачем зазначена обставина врахована, а саме вказаний період не включено до розрахунку суми основного боргу, що узгоджується з вимогами чинного законодавства та свідчить про коректність визначення позивачем розміру заборгованості в цій частині.
У свою чергу, відповідач заперечуючи проти задоволення позову з посиланням на ч.6 ст.762 ЦК України вказує на те, що у місті Південне по вул.Ломана,14 розташована належна йому будівля., яка у квітні 2025 року внаслідок обстрілу була пошкоджена, що є, на думку відповідача, підставою для звільнення його від сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.
Суд зазначає, що предметом розгляду у даній справі є вимога про стягнення заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: вул. Залізнична, 1-В, селище Буди.
Водночас доводи відповідача обґрунтовуються обставинами, пов`язаними з використанням іншого об`єкта, а саме земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Південне, вул. Ломана, 14, що не є предметом спірних правовідносин у цій справі.
Так, відповідно до частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16 зазначила, що відсутність у частині 6 статті 762 Цивільного кодексу України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.
У постанові Верховного Суду від 20.03.2024 у справі № 911/255/23 наведено такий висновок: "Оскільки відповідно до частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, тягар доказування неможливості використання майна несе саме орендар".
Враховуючи вказане вище, проаналізувавши повідомлені відповідачем обставини, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для звільнення відповідача від сплати орендної плати з огляду на те, що відповідачем не доведено неможливість використання орендованої земельної ділянки за адресою: вул. Залізнична, 1-В, селище Буди у спірний період.
Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності заборгованості за Договором оренди землі від 03.09.2014 або її іншого розміру.
За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню заборгованість з орендної плати за землю у сумі 238 339,14 грн.
З матеріалів справи слідує, що відповідачем в порушення взятих на себе договірних зобов`язань несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувалась орендна плата, що призвело до виникнення заборгованості.
Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пунктом 13 Договору передбачено,що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день прострочення.
Судом встановлено, що відповідно до наданого позивачем розрахунку пені, остання у розмірі 9 194,43 грн нарахована за період з 01.02.2025 по 31.12.2025.
Перевіривши правомірність та правильність здійсненого розрахунку пені, суд зазначає, що відповідні нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства, погодженим між сторонами умовам договору, встановленим обставинам справи, та є арифметично вірними.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що нарахування 3% річних у розмірі 10 183,90 грн. та інфляційних втрат у розмірі 33 451,40 грн. здійснено за період прострочення виконання грошових зобов`язань, а саме за період з 01.01.2022 по 31.12.2025. Період, протягом якого відповідач був звільнений від сплати орендної плати (з 01.03.2022 по 06.05.2023), позивачем не включено до розрахунку.
З огляду на викладене, суд висновує, що вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими, здійснені відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд 

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з фізичної особи-підприємця Данічева Андрія Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Південної міської ради Харківського району Харківської області (вул. Гагаріна, 82, м. Південне, Харківський район, Харківська область, 62461; код ЄДРПОУ: 04058700) заборгованість з орендної плати за землю у сумі 238 339,14 грн, пеню у сумі 9 194,43 грн, 3% річних від простроченої суми заборгованості у сумі 10 183,9 грн та втрати від інфляції у сумі 33 451,40 грн.
Стягнути з фізичної особи-підприємця Данічева Андрія Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Харківської обласної прокуратури (Харківська обласна прокуратура код 02910108, рахунок UA178201720343160001000007171, код класифікації видатків бюджету – 2800) витрати по сплаті судового збору 3 494,03 грн.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя		Ю.Ю. Мужичук