Справа №760/32141/24 2/760/12185/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2026 року м. Київ
Солом`янський районний суд у місті Києві у складі головуючого судді Верещінської І.В., за участю секретаря судового засідання Негари А., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач), звернулась з позовом до суду, просить стягнути з ОСОБА_4 (надалі за текстом - відповідач) аліменти на користь та на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і довічно, мотивуючи тим, що позивач є матір`ю відповідача, яка є її єдиною донькою. Позивач є особою похилого віку, перебуває на пенсії, однак у дуже скрутному матеріальному становищі, отримує невелику пенсію, не має можливості оплатити витрати на комунальні послуги, купувати ліки та продукти харчування. Відповідач будь-якої допомоги позивачу не надає, є особою працездатного віку, має можливість отримувати регулярний дохід, однак матір`ю опікуватися не бажає, що стало підставою звернення позивача з даним позовом до суду.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Заочним Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15.04.2025 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 грудня 2024 року і довічно.
В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення було вказано, що під час введення в Україні воєнного стану і до 29.09.2023 року позивач проживала в ФРН, де мала відкриті банківські рахунки та отримувала відповідну допомогу від ФРН. Відповідач зазначала, що вона на даний час не має жодних джерел доходу, що ставить під сумнів можливість виконання нею обов`язку з утримання позивача.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16.12.2025 року заяву представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задоволено. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року по справі № 760/32141/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів скасовано.
Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. В обґрунтування позовної заяви позивач вказала, що їй виповнилось 76 років, отримувана нею пенсія не дає можливості утримувати себе та купувати собі необхідні ліки, сплачувати комунальні платежі. Інших повнолітніх дітей, а також чоловіка, позивач не має. Її син ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому залишилась лише донька. Проте остання не допомагає позивачу, не забезпечує всім необхідним для нормального проживання.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у задоволенні. Посилався на відсутність підстав для задоволення позову з огляду на відсутність потреби позивача в такій допомозі. Також зазначав, що позивачем не доведена можливість доньки надавати таку допомогу.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринка Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області від 12.11.2024 року, актовий запис № 278.
За даними Пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на пенсії за віком та отримує пенсійне забезпечення у розмірі 3 689,46 грн., дохід за період з червня 2023 року по грудень 2023 року становить 25 810,62 грн., що підтверджено Довідкою про доходи № 1827 9787 4608 7819, виданою Києво-Святошинським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області.
Згідно з Довідкою про доходи № 3220 4220 9895 4207 від 06.11.2024, розмір пенсії за віком позивача за період з 01.05.2024 по 31.10.2024 щомісячно складав 3953,94 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, син позивача, ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 29 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області 09.12.2008.
Згідно ст. 51 Конституції України, повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Відповідно до положень статті 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Також ст. 203 Сімейного кодексу України передбачає, що дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.
Утримання батьків дітьми є відповідною моральною компенсацією за утримання і турботу надану батьками дитині. Однією з основних цілей регулювання сімейних відносин, відповідно до частини другої статті 1 Сімейного кодексу України, є утвердження почуття обов`язку перед батьками.
Для виникнення обов`язку дітей утримувати батьків у судовому порядку необхідна наявність наступних умов: кровне споріднення між батьками та дітьми, засвідчене у встановленому законом порядку, або інші юридично значущі зв`язки між ними; непрацездатність батьків і потреба ними матеріальної допомоги; повноліття дітей. За відсутності однієї із зазначених умов обов`язок у дітей утримувати батьків не виникає.
Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України ), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України).
Відповідно до Постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24.04.2019 № 463/2634/16-ц непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги беруться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.
Таким чином, відповідно до статті 205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків (абзац 1 частини 1 статті 204 СК).
Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.
Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на істотно низький розмір отримуваної нею пенсії у сумі 3 953,94 грн., якої не вистачає на сплату комунальних платежів, лікування та придбання значного обсягу вартісних лікарських засобів, тому позивач вимушена звернутися із позовом про стягнення аліментів на її утримання з її доньки, яка, маючи можливість, не допомагає матері матеріально та не доглядає за нею.
Представник відповідача посилався на те, що відповідач ОСОБА_4 (яка з 2016 року у зв`язку із одруженням змінила прізвище на ОСОБА_4 ) на обліку в головному управлінні ПФУ як отримувач будь-яких виплат не перебуває, з 2016 року проживає закордоном, про що свідчить копія паспорту для виїзду за кордон. Зазначає, що відповідачка також має проблеми зі здоров`ям і не має жодних джерел доходу, що ставить під сумнів можливість виконання нею обов`язку із утримання позивача. Посилається на те, що позивачем жодним чином не доведена потреба в матеріальній допомозі і те, що розмір її пенсії є недостатнім для забезпечення її потреб. У зв`язку із недоведеністю вимог позивача, а також відсутністю доходів у відповідача, просить відмовити у задоволенні позову.
Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.
Як було зазначено вище, відповідно до положень статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.
Суд звертає увагу, що позивач є непрацездатною особою, розмір її пенсії складає 3 953,94 грн. щомісячно, з огляду на її стан здоров`я, умови проживання та постійні витрати на ліки з огляду на вік та витрати на сплату комунальних послуг, відсутність інших осіб, які можуть надати їй матеріальну допомогу, відсутність інших доходів, такий розмір пенсії об`єктивно не може повною мірою задовольнити її життєві потреби, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позивач потребує матеріальної допомоги. 
Відповідач є особою працездатного віку, обставини щодо звільнення від обов`язку утримувати матір, позивачем не доводились. Будь-яких доводів щодо ухилення позивача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо неї відповідач не зазначала. Доводи щодо відсутності доходів та неможливості надання матеріальної допомоги судом не приймаються до уваги як такі, що не стосуються предмету доказування в даній справі. Обов`язок дітей утримувати батьків не залежить від їхнього матеріального стану. Отримання позивачем допомоги від ФРН в період тимчасового перебування останньої в Німеччині в 2022-2023 після повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну свідчать лише про забезпечення її потреб на проживання та харчування в Німеччині на період тимчасового захисту, і не спростовують висновків про потребу в матеріальній допомозі наразі в Україні.
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними положеннями сімейного законодавством України, виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, та стягнення з відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на утримання її матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 грудня 2024 року і довічно - оскільки судом встановлено, що позивач є особою пенсійного віку, потребує допомоги, отримує незначного розміру пенсійне забезпечення, при цьому суд бере до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, не має інших утриманців та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів, за відсутності доказів спростування останнього.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
При цьому, суд роз`яснює, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. 
Згідно ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання ним утримання, застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194-197 цього Кодексу.
Сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів за наявності до цього підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 202, 205 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 грудня 2024 року і довічно.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
В іншій частині у задоволенні позову відмовити.
Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. 
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Верещінська