ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/4571/25	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Пономаренко Т.О. 
при секретарі судового засідання Стеріоні В.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікінг-Авто» (62002, Харківська обл., Богодухівський р-н, с. Краснокутськ, вул. Шевченка, 109/1; код ЄДРПОУ: 35659127) 	
до 	1) Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної військової адміністрації (61022, м. Харків, м-н Свободи, 5; код ЄДРПОУ: 38157940) ,   2) Акціонерного товариства "Восток" (62203, Харківська обл., Золочівський р-н, смт Золочів, вул. Привокзальна, 4;3 код ЄДРПОУ: 03115169) ,   3) Фізичної особи-підприємця Бутенка Ігора Володимировича ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 )  	
про 	визнання договорів недійсними та визнання раніше укладених договорів перевезення поновленими 	
за участю представників:
позивача – Добровольського О.В., ордер АХ №1313659 від 19.12.2025;
відповідача 1 – Подобайло Т.О., довіреність від 20.10.2023;
відповідача 2 – не з`явився;
відповідача 3 – не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

19.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Вікінг-Авто» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної військової адміністрації, Акціонерного товариства "Восток", Фізичної особи-підприємця Бутенка Ігора Володимировича, в якій просить суд:
- визнати недійними та розірвати договори на перевезення з АТ «ВОСТОК» (Код ЄДРПОУ: 03115169) та ФОП БУТЕНКО Ігор Володимирович (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рейсами №№1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами №№1599/1600, 1607/1608 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами №№1601ф/1602ф, 1603/1604, 1609/1610, 1611/1612, 1615ф/1616ф, 1619/1620 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик);
- визнати договори про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування №74 від 27.11.2017 року за рейсами №1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф; №59 від 30.05.2017 року за рейсами №1599/1600, 1607/1608; №99 від 20.03.2018 року за рейсами 1601ф/1602ф, 1603/1604, 1609/1610, 1611/1612, 1615ф/1616ф, 1619/1620 поновленим на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 №2915-IX.
Позов обґрунтовано ігноруванням Департаментом економіки і міжнародних відносин Харківської обласної військової адміністрації звернень позивача про продовження строку дії укладених договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування №74 від 27.11.2017 року за рейсами №1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф; №59 від 30.05.2017 року за рейсами №1599/1600, 1607/1608; №99 від 20.03.2018 року за рейсами 1601ф/1602ф, 1603/1604, 1609/1610, 1611/1612, 1615ф/1616ф, 1619/1620 на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 №2915-IX. Разом з цим, укладені Департаментом економіки і міжнародних відносин Харківської обласної військової адміністрації з Акціонерним товариством "Восток" та Фізичною особою-підприємцем Бутенком Ігорем Володимировичем договори суперечать вимогам Закону та є недійсними відповідно до статей 203, 215, 236 Цивільного кодексу України, оскільки укладені на підставі конкурсу, визнаного незаконним.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.12.2025 вирішено позовну заяву (вх.№4571/25 від 19.12.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікінг-Авто» залишити без руху.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.12.2025 прийнято позовну заяву (вх.№4571/25 від 19.12.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікінг-Авто» до Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної військової адміністрації, Акціонерного товариства "Восток", Фізичної особи-підприємця Бутенка Ігора Володимировича про визнання договорів недійсними, розірвання договорів та визнання раніше укладених договорів перевезення поновленими до розгляду та відкрито провадження у справі №922/4571/25. Призначено підготовче засідання на 28 січня 2026 року.
09.01.2026 до суду від відповідача 3 надійшов відзив на позовну заяву (вх.№625).
У відзиві відповідач 3 зазначив, що у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року по справі №520/34971/24 суд зазначив, що спір у справі стосується порушення прав саме позивача ТОВ «ВІКІНГ-АВТО» діями Департаменту, а не правомірності укладення Департаментом договорів з переможцями конкурсу АТ «ВОСТОК» та ФОП БУТЕНКО І.В. Крім того, зазначеною постановою суду визнано протиправними дії Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації щодо оголошення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, що проходять територією двох або більше територіальних громад та не виходять за межі території Харківської області, судом не вирішувались питання про законність результатів конкурсу з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, оголошеного 14.11.2024 року, що стосуються рейсів № №1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф, 1599/1600, 1607/1608, 1601ф/1602ф, 1603/1604, 1609/1610, 1611/1612, 1615ф/1616ф, 1619/1620 та договорів, укладених на підставі зазначеного конкурсу з АТ ВОСТОК та ФОП БУТЕНКО. Тобто, сам конкурс 14.11.2024, проведена конкурсна процедура за участі усіх присутніх членів конкурсного комітету, який є колегіальним органом і метою якого є надання пропозицій Організатору щодо визначення переможців, прийняття рішення (наказ Організатора) щодо переможців, і як наслідок укладення договорів з АТ «ВОСТОК» і ФОП БУТЕНКО І.В. є законодавчо правильними та вірними у сенсі статей 43, 44 Закону України «Про автомобільний транспорт» та Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3.12.2008 №1081 (із змінами) (далі - Порядок №1081). До того ж, слід звернути окрему увагу суду, що позивач цілеспрямовано не зазначив у своїй позовній заяві (вх.№4571/25 від 19.12.2025), що подавав заяву відповідно до Додатку №1 Порядку №1081 на участь у конкурсі 29.08.2023 за цими маршрутами. Тобто, ТОВ «Вікінг-Авто» ще у 2023 році погодилося з рішенням Організатора щодо оголошення конкурсу на ці самі маршрути та, як наслідок, визнало факт ще тоді, що договори №74 від 27.11.2017 за рейсами №1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф; №59 від 30.05.2017 за рейсами №1599/1600, 1607/1608; №99 від 20.03.2018 за рейсами 1601ф/1602ф, 1603/1604, 1609/1610, 1611/1612, 1615ф/1616ф, 1619/1620 були на той момент часу розірваними з причин того, що їх термін дії закінчився та були недіючими. Підписання договорів на продаж квитків з комерційними організаціями на кшталт АТ «ХПАС», які не мають жодного відношення до Організатора, і не мають договірних відносин з органами влади ще з 2020 року, не може свідчити про законну діяльність ТОВ «Вікінг-Авто» на ринку перевезень. До того ж, відповідно до затверджених паспортів маршруту, які є у розпорядженні Організатора, діючих законних перевізників АТ «ВОСТОК» та ФОП БУТЕНКО І.В. у схемі маршруту автостанції АТ «ХПАС» відсутні, так само як і в паспортах ТОВ «Вікінг-Авто», що підтверджується самим позивачем у своїй позовній заяві, де зазначено АС «Центральний ринок», а не Харківська автостанція №2. Тобто, позивач як тоді, так і зараз здійснює нелегальні перевезення з АС-2 у порушення затвердженого паспорту, розкладу та схеми руху. Означене свідчить про те, Департамент мав повне право та підстави для оголошення конкурсу як у 2023, так і у 2024 роках. Отже, поновлення договорів ТОВ «Вікінг-Авто» №74 від 27.11.2017 за рейсами №1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф; №59 від 30.05.2017 за рейсами №1599/1600, 1607/1608; №99 від 20.03.2018 за рейсами 1601ф/1602ф, 1603/1604, 1609/1610, 1611/1612, 1615ф/1616ф, 1619/1620 є неможливим і таким, що суперечить чинному законодавству і діям самого позивача починаючи з моменту подачі документів на участь у конкурсі 2023 року.
Також, як зазначив відповідач 3, позовні вимоги ТОВ «ВІКІНГ-АВТО» щодо визнання недійсним договору та його розірвання є взаємовиключними, оскільки відповідно до вимог статті 652 Цивільного кодексу України підставою розірвання договору є істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору або його неналежне виконання. З огляду на зазначене, дострокове розірвання Договору можливе лише за домовленістю сторін або на підставі рішення суду та лише за наявності підстав, передбачених статтею 652 Цивільного кодексу України. Водночас, заявлення позивачем вимоги про визнання недійсними договорів без одночасного заявлення вимоги про застосування наслідків їх недійсності свідчить про обрання ним неефективного способу захисту. Окрім цього, відповідно до договору про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування дія Договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; банкрутства Перевізника, його ліквідації як суб`єкта підприємницької діяльності; анулювання ліцензії Перевізника; за домовленістю Сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього Договору; за ініціативою однієї із Сторін відповідно до умов цього Договору; за рішенням суду; в інших випадках та в порядку, передбачених законодавством України та цим Договором. З огляду на викладене, АТ «ВОСТОК» та ФОП БУТЕНКО І.В. здійснюють перевезення відповідно до чинних договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.
12.01.2026 до суду від представника відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву (вх.№814).
У відзиві представник відповідача 1 зазначила, що на виконання пункту 28. Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів 3 України від 03.12.2008 №1081 (далі - Порядок №1081) Управлінням транспорту Харківської обласної військової адміністрації, яке на той час здійснювало повноваження щодо організації пасажирський перевезень міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Харківської області, та яке 23.09.2024 реорганізовано шляхом приєднання до Департаменту (розпорядження начальника Харківської обласної військової адміністрації від 31 липня 2023 року №405 В «Про внесення зміни до структури Харківської обласної державної (військової) адміністрації»), 26.07.2023 оголошено конкурс з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Харківської області, який мав відбутися 29.08.2023. Серед об`єктів конкурсу, який мав відбутися 29.08.2023, окрім іншого були визначені:
- по об`єкту №42 рейси №№1599/1600, 1607/1608 маршруту «Краснокутськ - Харків через Старий Мерчик», які були предметом договору про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 30.05.2017 №59;
- по об`єкту №43 рейси №№16494/1650ф, 1655ф/1656ф маршруту «Краснокутськ - Харків через Старий Мерчик», які були предметом договору про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 27.11.2017 №74;
- по об`єкту №44 рейси №№16014/1602ф, 1603/1604, 1609/1610, 1611/1612, 1615ф/1616ф, 1619/1620 маршруту «Краснокутськ - Харків через Старий Мерчик», які були предметом договору про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 20.03.2018 №99;
- по об`єкту №45 рейси №№1623ф/1624ф, 1627ф/1628ф маршруту «Краснокутськ - Харків через через Козіївку»;
- по об`єкту №46 рейси №№1613/1614, 1621 ф/1622ф маршруту «Краснокутськ - Харків через Старий Мерчик»;
- по об`єкту №47 рейси №№16294/1630ф, 1637ф/1638ф, 1639ф/1640ф маршруту «Краснокутськ - Харків через через Козіївку»;
- по об`єкту №48 рейси №№1178ф/11774, 1180ф/11794, 11824/1181 ф, 1168ф/1167ф маршруту «Гути - Харків через Богодухів».
Як стверджує представник відповідача 1, про оголошення зазначеного конкурсу позивач був обізнаний, про що свідчить подання ним на адресу філії «Харківавтотранссервіс» УДП «Укрінтеравтосервіс», яка відповідно до договору виконує функції Робочого органу з підготовки проведення вказаного конкурсу з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Харківської області, 8 конвертів для участі у конкурсі. У подальшому, філія «Харківавтотранссервіс» УДП «Укрінтеравтосервіс» листом від 14.08.2023 №3/4-5 на адресу Управління транспорту Харківської обласної державної адміністрації направила 42 конверти від перевізників-претендентів, у тому числі і ТОВ «Вікінг-Авто», для подальшої перевірки організатором перевезень поданих документів на відповідність умовам конкурсу. 
В той же день до суду від представника відповідача 1 надійшла заява (вх.№787 від 12.01.2026), в якій просив суд закрити провадження по справі №922/4571/25 в частині визнання договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування №74 від 27.11.2017; №59 від 30.05.2017, №99 від 20.03.2018 поновленими на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 №2915-ІХ.
В обґрунтування клопотання представник відповідача 1 зазначала, що з огляду на справу №520/34971/24, на яку посилається позивач, вбачається, що ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2025 по справі №520/34971/24 задоволено заяву ТОВ «ВІКІНГ-АВТО» про відмову від позову та закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання договору про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 27.11.2017 №74 поновленим на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022, «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 №2915-ІХ; визнання договору про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 30.05.2017 №59 поновленим на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України № 512 від 29.04.2022, «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 №2915-ІХ; визнання договору про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 20.03.2018 №99 поновленим на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022, «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 №2915-ІХ. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року по справі №520/34971/24, на яке посилається Позивач, в цій частині визнано нечинним. З огляду на справу №520/34971/24 та справу №922/4571/25, вбачається наявна сукупність усіх необхідних умов тотожності спору, а саме: тотожній склад сторін, тотожній предмет спору, тотожні підстави спору. У зв`язку із вищезазначеним, подальший розгляд справи №922/4571/25 в частині позовних вимог щодо поновлення договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування №74, №59, №99 суперечитиме принципу правової визначеності та призведе до повторного вирішення спору, який вже був остаточно вирішений.
14.01.2026 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№1093).
У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що відповідач помилково стверджує про припинення дії договорів позивача та відсутність підстав для їх продовження. Насправді ж позивач мав виключне право здійснювати перевезення на спірних маршрутах загального користування за рейсами №№1649ф/1650ф, 1655Ф/1656Ф на підставі укладеного Договору №74 від 27.11.20217, №№1599/1600, 1607/1608 на підставі укладеного Договору №59 від 30.05.2017; а рейсами №№1601ф/1602ф, 1603/1604, 1609/1610, 1611/1612, 1615Ф/1616Ф, 1619/1620, на підставі укладеного Договору №99 від 20.03.2018, які діяли до кінця 2022 - початку 2023 років. Після запровадження воєнного стану та змін до законодавства (Постанова КМУ від 18.02.1997 №176 та Порядок №1081) позивач набув законне право на продовження строку цих договорів на період дії воєнного стану та рік після його завершення. Постанова №176 (Правила надання послуг пасажирського автотранспорту) в п.14-1 прямо визначила, що договір на перевезення, строк якого спливає під час воєнного стану, вважається продовженим на період воєнного стану і на один рік після його закінчення. Продовження здійснюється за згодою сторін за умови підтвердження перевізником своєї спроможності виконувати зобов`язання. При цьому ні Постанова №176, ні п.4-1 Порядку №1081 не встановлюють спеціальних вимог до змісту заяви чи документів для продовження договору та не обмежують строк подання такої заяви перевізником. При цьому, ані Постановою №176, ані пунктом 4-1 Порядку №1081 не встановлено імперативної вимоги до змісту заяви та документів, які необхідно подати для продовження строку дії укладених договорів. Наведеними нормами виключно встановлено, що продовження є можливим за умови підтвердження автомобільним перевізником спроможності виконувати зобов`язання відповідно до укладеного з ним договору. Водночас, порядок підтвердження також спроможності у пункті 4-1 Порядку №1081 не визначений. Більш того, відповідні зміни до Порядку №1081 та Постанови №176 набрали чинності 06.05.2022, тобто вже після проголошення правового режиму воєнного стану. Разом з тим, Кабінетом Міністрів України не визначено будь-яких застережень щодо поновлення договорів, строк дії яких сплинув після оголошення правового режиму воєнного стану, однак до набрання чинності Постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2022 р. №512, а саме у період часу з 24.02.2022 по 06.05.2022. Так само, пунктом 4-1 Порядку №1081 та 14-1 Постанови №176 не передбачено періоду часу, протягом якого перевізник має подати заяву про продовження строку дії укладених договорів. Тим самим, Кабінет Міністрів України, з урахуванням обставин проголошення воєнного стану, фактично передбачив можливість продовжити строк дії укладених договорів перевезення, строк дії яких закінчився після оголошення правого режиму воєнного стану незалежно від дати закінчення строку дії договору та дати подання відповідної заяви З урахуванням наведених положень нормативних актів, починаючи з 06.05.2022 автомобільному перевізнику та організатору пасажирських перевезень надано можливість продовжити дію існуючих договорів про організацію перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області без будь-якого проведення відповідного конкурсу на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування. На виконання цих положень позивач неодноразово повідомляв Управління транспорту про відновлення діяльності позивача після оголошення правового режиму воєнного стану, у тому числі укладання позивачем договору №11/23 про продаж квитків і надання послуг на автостанціях від 21.04.2023, залучення до роботи професійних підготовлених водіїв, початок продажу квитків в автостанціях. Отже, доводи відповідача про нібито порушення позивачем процедури продовження є безпідставними. Позивач належним чином підтвердив свою готовність і спроможність виконувати договори: після стабілізації ситуації він відновив перевезення, найняв водіїв, уклав необхідні угоди та офіційно повідомив Управління транспорту про свою діяльність. Відповідні листи (в т.ч. вих. №17 від 09.06.2023) засвідчили фактичне виконання перевезень позивачем та його матеріально-технічну спроможність обслуговувати маршрути. Натомість уповноважені органи не повідомили про укладення жодних нових договорів чи проведення конкурсів на ці маршрути та не висунули жодних зауважень до діяльності позивача. За таких обставин позивач набув право вимагати продовження договорів, і це право не залежало від додаткових формальних дій чи строків, крім демонстрації готовності працювати. Ігнорування ж Управлінням транспорту звернень позивача про продовження договорів та подальша відмова Департаменту укласти додаткові угоди не скасовують цього права, а лише свідчать про протиправну бездіяльність органу влади. Спеціальний порядок продовження, запроваджений під час воєнного стану, має пріоритет над загальною забороною продовження, прописаною в договорах (п.6.1, де зазначено що договори не підлягають подовженню). Таким чином, на момент спірного конкурсу договори позивача вже діяли в продовжений період. Це підтверджено встановленими обставинами: суд у пов`язаній справі встановив, що договори ТОВ «Вікінг-Авто» були поновлені на момент оголошення конкурсу. Отже, твердження відповідача про те, що строк дії договорів закінчився без продовження, не відповідає дійсності.
На думку представника позивача, доводи відповідача про законність оголошеного Департаментом конкурсу на маршрути є неправомірними, зважаючи на вже встановлені судом обставини. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 у справі №520/34971/24, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2025, конкурс визнано незаконним, а дії Департаменту щодо його оголошення протиправними. Зазначене судове рішення набрало законної сили (касаційну скаргу Департаменту повернуто без розгляду). Таким чином, факт протиправності проведення конкурсу на зазначені маршрути встановлено остаточно і не підлягає повторному доказуванню (преюдиція за ч.4 ст.75 ГПК України). Більше того, адміністративним судом у мотивувальній частині рішення прямо встановлено, що на дату оголошення конкурсу діяли чинні поновлені договори Позивача №74, №59, №99, продовжені на період воєнного стану і рік після нього. Ці фактичні обставини були досліджені судом і мають преюдиційне значення для даного спору. Отже, заперечення відповідача, які ігнорують або перекручують рішення у справі №520/34971/24, є неспроможними. Департамент як сторона тієї справи не може повторно оспорювати незаконність конкурсу чи факт продовження договорів позивача - такі обставини є обов`язковими при розгляді даної господарської справи. Таким чином, проведений конкурс був від самого початку неправомірним, оскільки відбувся за відсутності законних підстав (чинні договори з позивачем вже забезпечували перевезення, і оголошувати конкурс при живому договорі було незаконно).
Також представник позивача зазначив, що у даному випадку договори з АТ «Восток» та ФОП Бутенком були укладені виключно на підставі рішення конкурсного комітету (наказ №86 від 22.11.2024), яке згодом визнане протиправним і скасоване судом, відтак такі договори позбавлені юридичної основи і не можуть вважатися дійсними. Судове скасування результатів конкурсу усунуло саму причину їх укладення і виключає можливість існування цих правочинів у правовому полі.
15.01.2026 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№1203).
У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що починаючи з 06.05.2022 автомобільному перевізнику та організатору пасажирських перевезень надано можливість продовжити дію існуючих договорів про організацію перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області без будь-якого проведення відповідного конкурсу на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування. На виконання цих положень позивач неодноразово повідомляв Управління транспорту про відновлення діяльності Позивача після оголошення правового режиму воєнного стану, у тому числі укладання позивачем договору №11/23 про продаж квитків і надання послуг на автостанціях від 21.04.2023, залучення до роботи професійних підготовлених водіїв, початок продажу квитків в автостанціях. Також позивач у листі за вих.№17 від 09.06.2023 наголосив, що лише за травень 2023 року позивачем здійснено перевезення 3882 пасажирів по маршруту Краснокутськ - Харків, що може бути підтверджено АТ «ХПАС». З огляду на це, позивач належним чином підтвердив наявність спроможності надавати виконувати зобов`язання за укладеними договорами. Управлінням транспорту в жодному з відповідних листів не зазначалось про укладання аналогічних договорів перевезення з іншими особами на відповідні маршрути або про оголошення відповідних конкурсів на ці ж маршрути перевезення, що могло б призвести до порушення прав та інтересів третіх осіб. З огляду на зазначене, позивач має законне право на продовження строку дії укладених Договорів на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування. Таким чином, всупереч доводам відповідача, договори позивача автоматично продовжені законом на період воєнного стану й рік після нього, за умови підтвердження перевізником своєї спроможності виконувати договірні зобов`язання. При цьому ні Постанова №176, ні п.41 Порядку №1081 не встановлюють жорстких вимог до змісту або строків подання заяви про продовження - достатньо фактично підтвердити свою готовність перевізника до роботи. Отже, посилання відповідача на те, що договори «не підлягали продовженню» чи нібито автоматично припинилися, є неправомірними та суперечать наведеним нормам.
Також, як стверджує представник позивача, твердження відповідача про бездіяльність позивача не відповідають дійсності. ТОВ «ВІКІНГ-АВТО» неодноразово зверталося до Управління транспорту ХОВА (правопопередника Департаменту) із повідомленнями про відновлення діяльності після перерви, зумовленої воєнними діями. Зокрема, ще у квітні-червні 2023 року позивач повідомив про відновлення пасажирських перевезень, уклав договір з автостанціями (№11/23 від 21.04.2023), залучив підготовлених водіїв, відновив продаж квитків. Більше того, лише за травень 2023 року позивач перевіз 3 882 пасажири за маршрутом Краснокутськ-Харків, що документально підтверджено даними автостанцій. Цими діями позивач належним чином засвідчив свою спроможність виконувати зобов`язання за договорами перевезення, як того вимагає п.41 Порядку №1081 (підтвердження матеріально-технічної можливості здійснювати перевезення).
Представник позивача зазначив, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2025, залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2025, набрало законної сили. Ним встановлено, що: 1) Департамент протиправно оголосив конкурс на маршрути, де існували діючі або такі, що підлягали продовженню договори позивача; 2) конкурс був проведений під час дії поновлених договорів позивача, чим порушено його права як чинного перевізника. Вказані висновки суду є обов`язковими для сторін (ст.75 ГПК України) і спростовують будь-які заяви Відповідача про те, що договори Позивача нібито припинилися чи що конкурс проводився правомірно. Посилання представника відповідача на відсутність прямої вказівки в резолютивній частині адміністративного рішення про договори позивача не має значення, адже господарський суд сам вирішує питання недійсності договорів, беручи до уваги встановлені факти. Питання чинності та поновлення договорів про організацію перевезень пасажирів вже були предметом дослідження в адміністративній справі №520/34971/24 від 23.04.2025, і суд встановив фактичні обставини щодо наявності поновлених договорів №74 від 27.11.2017 за рейсами №1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф; №59 від 30.05.2017 за рейсами №1599/1600, 1607/1608; №99 від 20.03.2018 за рейсами 1601ф/1602ф, 1603/1604, 1609/1610, 1611/1612, 1615ф/1616ф, 1619/1620 ТОВ «ВІКІНГ-АВТО» на момент проведення конкурсу, що фактично стало підставою визнання Адміністративним судом недійсними результати конкурсу за маршрутами загального користування, що проходять територією двох або більше територіальних громад та не виходять за межі території Харківської області, що відбудуться 14 листопада 2024 року за рейсами №№1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами № №1599/1600, 1607/1608 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами №№1601ф/1602ф, 1603/1604, 1609/1610, 1611/1612, 1615ф/1616ф, 1619/1620 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик). Разом із тим, адміністративний суд не має повноважень в своїх рішеннях в резолютивній частині ухвалювати встановлення факту дійсності чи недійсності таких договорів, оскільки вирішення відповідних питань віднесено до юрисдикції господарського суду. Проте встановлені адміністративним судом факти щодо чинності договорів, їх поновлення та незаконності конкурсу були досліджені й підтверджені у судовому засіданні та мають преюдиційне значення для оцінки недійсності договорів, укладених за результатами протиправного конкурсу. Пред`явлений позивачем позов про визнання договорів недійсними є належним способом захисту права в цій ситуації, і суд має оцінити недійсність договорів з урахуванням уже встановлених преюдиційних обставин.
19.01.2026 до суду від представника відповідача 1 надійшло заперечення (вх.№1481), де зазначила, що на дату першого звернення позивача (28.04.2023) до організатора перевезень строк дії всіх вищезазначених договорів вже закінчився, а позивач не надає до суду, так само і не надавав організатору перевезень жодних доказів, які б свідчили про неможливість у період з 06.05.2022 по 28.04.2023 звернутися із відповідним клопотання про їх подовження.
Окрім цього, законодавець визначив вимогу до договорів, які можливо подовжити на підставі п.14-1 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 №176 та п. 4-1 Порядку №1081, та зазначив, що подовженню підлягають виключно договори, строк дії яких закінчується у період дії воєнного стану в Україні, тобто договори повинні бути чинними на момент звернення про їх подовження. Також, не зважаючи на численні звернення позивача до організатора перевезень щодо подовження дії договорів, останній не надавав своєї згоди на таке подовження. Так, ТОВ «Вікінг-Авто» неодноразово звертався до Управління транспорту та Департаменту (листи від 28.04.2023 б/н, від 11.07.2023 №23, від 25.03.2024 №11, від 28.10.2024 №106), а організатор перевезень за наслідками розгляду зазначених листів позивачу надавав обґрунтовані відмови в подовженні строку дії цих договорів.
Відтак, представник відповідача 1 просить суд врахувати, що договори про організацію перевезень не можуть бути автоматично подовжені законом, як то вважає представник позивача, адже для їх продовження фактично необхідно дотримання наступних вимог: 1) договір повинен бути чинним на момент його подовження; 2) перевізник повинен підтвердити свою спроможність виконувати зобов`язання; 3) заємна згода сторін на таке подовження. Враховуючи, що у випадку з договорами №59, №74 та №99 не дотримано два з трьох перелічених вище вимог, договори взагалі не можуть бути подовжені. Законодавець лише надав можливість їх подовження, а не беззаперечне право перевізника на таке подовження.
Як стверджує представник відповідача 1, Харківський окружний адміністративний суд та відповідно Другий апеляційний адміністративний суд, розглядаючи справу №520/34971/24, не вбачали в позовній заяві ТОВ «ВІКІНГ АВТО» порушення правил об`єднання позовних вимог в одне провадження. Підтвердженням цього є той факт, що жоден із судів не приймав рішення (ухвали) про повернення Позивачеві позовної заяви на підставі порушення ним правила об`єднання позовних вимог, як то передбачено пунктом 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України). В свою чергу позивач з власної ініціативи подав до Другого апеляційного адміністративного суду заяву про відмову від позову в частині позовних вимог про визнання договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 27.11.2017 №74, від 30.05.2017 №59, від 20.03.2018 №99 поновленими на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування. Зазначена відмова позивача від частини позовних вимог не була обґрунтована підставами порушення правила об`єднання позовних вимог та не мала посилання на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в ухвалі від 16.01.2024 по справі №922/1203/23. В свою чергу, Другий апеляційний адміністративний суд задовольняючи заяву про відмову від позову в частині позовних вимог зазначив, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 по справі №520/34971/24 в частині визнання договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 27.11.2017 №74, від 30.05.2017 №59, від 20.03.2018 №99 подовженими визнано нечинним. Отже, всі висновки, які зроблені судом підчас розгляду даної позовної вимоги також є нечинними. В свою чергу, звертаючись до суду в порядку адміністративного судочинства ТОВ «ВІКІНГ-АВТО» обрав невірний спосіб захисту, порушивши перед судом лише питання законності дій Департаменту щодо оголошення конкурсу та не оспорюючи результати проведеного конкурсу. Звертаємо увагу суду, що станом на теперішній час в жодному суді не розглядалося питання та відповідно не прийнято жодного рішення щодо результатів конкурсу, який відбувся 14 листопада 2024 року. У зв`язку з цим, рішення конкурсного комітету, оформлене протоколом від 14.11.2024, та наказ Департаменту від 22.11.2024 №86 «Про визначення переможців конкурсу з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, що проходять територією двох або більше територіальних громад та не виходять за межі території Харківської області» залишаються чинними. Окрім цього, Другий апеляційний адміністративний суд, розглядаючи питання щодо участі АТ «ВОСТОК» та ФОП БУТЕНКО І.В. у справі №520/34971/24, зазначив у постанові від 18.08.2025, що «спір у справі стосується порушення прав саме позивача ТОВ «ВІКІНГ-АВТО» діями Департаменту, а не правомірності укладення Департаментом договорів з переможцями конкурсу.
Аналогічною є позиція Харківського окружного адміністративного суду, яка викладена в ухвалі від 02.12.2025 по справі №520/34971/24, де зазначено, що «судом не вирішувались питання про законність результатів конкурсу з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, оголошеного 14.11.2024, що стосуються рейсів №№1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф, 1599/1600, 1607/1608, 1601ф/1602ф, 1603/1604, 1609/1610, 1611/1612, 1615ф/1616ф, 1619/1620 та договорів, укладених на підставі зазначеного конкурсу з АТ «ВОСТОК» та ФО-П БУТЕНКО.
З огляду на зазначене представник відповідача 1 вважає, що за наявності чинних результатів конкурсу, що відбувся 14.11.2024, а саме: рішення конкурсного комітету, оформленого протоколом від 14.11.2024, та наказу Департаменту від 22.11.2024 №86 «Про визначення переможців конкурсу з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, що проходять територією двох або більше територіальних громад та не виходять за межі території Харківської області», відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги щодо визнання недійсними та розірвання договорів на перевезення з АТ «ВОСТОК» (Код ЄДРПОУ: 03115169) та ФОП БУТЕНКО Ігор Володимирович (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рейсами №№16490/16504, 16550/16564 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами № №1599/1600, 1607/1608 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами № №1601ф/16020, 1603/1604, 1609/1610, 1611/1612, 16154/16160, 1619/1620 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик), як такі, що відповідають вимогам статті 203 ЦК України.
20.01.2026 до суду надійшло клопотання представника Акціонерного товариства "Восток" Костирі Г.А. (вх.№1660 від 20.01.2026), в якому просив суд зупинити провадження у справі №922/4571/25 до закінчення перегляду справи №520/34971/24 Другим апеляційним адміністративним судом.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.01.2026 клопотання представника Акціонерного товариства "Восток" Костирі Г.А. (вх.№1660 від 20.01.2026) про зупинення провадження задоволено. Вирішено зупинити провадження у справі №922/4571/25 до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №520/34971/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікінг-Авто» до Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної військової адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
12.03.2026 до суду надійшло клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікінг-Авто» Добровольського О.В. (вх.№6002 від 12.03.2026) про поновлення провадження, в якому просить суд поновити провадження у справі №922/4571/25 за позовом ТОВ «ВІКІНГАВТО» до АТ «ВОСТОК» (Код ЄДРПОУ: 03115169) та ФОП БУТЕНКО Ігор Володимирович (РНОКПП НОМЕР_1 ) про розірвання договорів на перевезення у зв`язку з усуненням обставин, що раніше зумовили його зупинення.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікінг-Авто» Добровольського О.В. (вх.№6002 від 12.03.2026) про поновлення провадження задоволено. Провадження у справі №922/4571/25 поновлено. Призначено підготовче засідання у справі на 01.04.2026.
31.03.2026 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення (вх.№7669).
01.04.2026 до суду від представника відповідача 2 надійшли додаткові пояснення (вх.№7742), в яких зазначив, що у даній судовій справі під час звернення із позовною заявою позивачем заявлено позовну вимогу про визнання недійсними договорів без застосування наслідків недійсності правочинів. З цього приводу відповідач звертає увагу суду на неефективність обраного позивачем способу захисту з урахуванням актуальних правових висновків Верховного Суду. За наведених обставин, у позові в частині визнання недійсним договорів на перевезення з АТ «СХІД» (код ЄДРПОУ: 03115169) та ФОП БУТЕНКО Ігор Володимирович (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рейсами №№16490/16504, 16550/16564 (Краснокутськ Харків) через Старий Мерчик); рейсами №№1599/1600, 1607/1608 (Краснокутськ) Харків через Старий Мерчик); рейсами № №1601ф/16020, 1603/1604, 1609/1610, 1611/1612, 16154/16160, 1619/1620 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчік) слід відмовити.
Протокольною ухвалою від 01.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 22.04.2026.
Присутній в судовому засіданні 22.04.2026 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.
Присутня в судовому засіданні 22.04.2026 представник Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної військової адміністрації проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила суд відмовити в задоволенні позову.
Інші учасники справи явку своїх представників у судове засідання 22.04.2026 не забезпечили, про причини неявки не повідомили. Про дату час та місце судового засідання відповідачів було повідомлено належним чином.
Суд зазначає, що процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються інформацією із КП "Діловодство спеціалізованого суду" про доставку електронного листа в кабінет Електронного суду.
Крім цього, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.
Відтак, сторін було належним чином повідомлено про розгляд даної справи, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
За висновками суду, в матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними матеріалами.
Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, а також надзвичайну безпекову ситуацію, яка склалася та існує у м. Харкові, характер спірних правовідносин, кількість наданих сторонами доказів та складність справи, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.
У судовому засіданні 22.04.2026 судом проголошено скорочене рішення (вступну та резолютивну частини).

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промову присутніх учасників справи у судових дебатах, суд встановив наступне.
27.11.2017 між ТОВ "ВІКІНГ-АВТО" у якості перевізника та Департаментом економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації у якості замовника укладено договір №74 про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування (надалі - Договір №74), за умовами якого замовник надає перевізнику право на перевезення пасажирів рейсами №1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф на міжміському автобусному маршруті загального користування Краснокутськ (АС) Харків (АС "Центральний ринок") через Старий Мерчик, а перевізник зобов`язується здійснювати перевезення пасажирів та багажу за зверненням будь-якої особи на умовах, передбачених Договором.
Пунктом 1.3. Договору №74 встановлено обов`язок позивача здійснювати перевезення за умови наявності діючої ліцензії серія АД №038243 з необмеженим строком дії з використанням транспортних засобів, визначених у договорі.
Згідно з пунктом 6.1 Договору №74 цей договір діє з 29 грудня 2017 року по 28 грудня 2022 року включно та подовженню не підлягає.
30.05.2017 між ТОВ "ВІКІНГ-АВТО" у якості перевізника та Департаментом економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації у якості замовника укладено договір №59 про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування (далі - Договір №59), за умовами якого замовник надає перевізнику право на перевезення пасажирів рейсами №1599/1600, 1607/1608 на міжміському автобусному маршруті загального користування Краснокутськ (АС) Харків (АС "Центральний ринок") через Старий Мерчик, а перевізник зобов`язується здійснювати перевезення пасажирів та багажу за зверненням будь-якої особи на умовах, передбачених Договором.
Пунктом 1.3 Договору №59 встановлено обов`язок позивача здійснювати перевезення за умови наявності діючої ліцензія серії АД №038243 з необмеженим строком дії з використанням транспортних засобів, визначених у договорі.
Згідно з пунктом 6.1. Договору №59 цей договір діє з 31 травня 2017 року по 30 травня 2022 року включно і подовженню не підлягає.
20.03.2018 між ТОВ ВІКІНГ-АВТО у якості перевізника та Департаментом економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації у якості замовника укладено договір №99 про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування (надалі - Договір №99), за умовами якого замовник надає перевізнику право на перевезення пасажирів рейсами 1601ф/1602ф, 1603/1604, 1609/1610, 1611/1612, 1615ф/1616ф, 1619/1620 на міжміському автобусному маршруті загального користування Краснокутськ (АС) Харків (АС "Центральний ринок") через Старий Мерчик, а перевізник зобов`язується здійснювати перевезення пасажирів та багажу за зверненням будь-якої особи на умовах, передбачених договором.
Пунктом 1.3. Договору №99 встановлено обов`язок позивача здійснювати перевезення за умови наявності діючої ліцензії серії АД №038243 з необмеженим строком дії з використанням транспортних засобів, визначених в договорі.
Згідно з пунктом 6.1 Договору №99 строк Договору №99 діє з 25 квітня 2018 року по 24 квітня 2023 року включно і подовженню не підлягає.
21.04.2023 між ТОВ "ВІКІНГ-АВТО" та АТ "Харківське підприємство автобусних станцій" укладено договір №11/23 про продаж квитків і надання послуг на автостанціях (далі - Договір №11/23), за змістом якого АТ "ХПАС" надає ТОВ "ВІКІНГ-АВТО" послуги, пов`язані з відправленням і прибуттям автобусів та пасажирів тих маршрутів, які згідно з дозволами органу державного управління на автомобільному транспорті закріплені за перевізником.
Листом від 25.04.2023 б/н позивач повідомив Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації про те, що ТОВ «ВІКІНГ-АВТО» поновлює діяльність після перерви, пов`язаної з російською збройною агресією, залучає до роботи професійних підготовлених водіїв, виготовляється оновлена документація, підписано договір про продаж квитків і надання послуг на автостанціях з Акціонерним товариством "Харківське підприємство автобусних станцій" тощо.
Листом від 25.05.2023 №05-06/867 Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації у відповідь на лист від 28.04.2023 б/н повідомило, що так як позивачем відповідно до пунктів 53 та 4-1 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року №1081 (зі змінами) (надалі - Порядок №1081), не було надано листи договори вважаться недійсними та такими, строк яких вже закінчився.
Листом №17 від 09.06.2023 позивач повідомив Управління транспорту про наявність підстав для продовження строку дії вищевказаних договорів перевезення, термін дії яких закінчився у період дії воєнного стану в Україні.
Листом від 27.06.2023 №05-06/1002 Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації у відповідь на лист №17 від 09.07.2023 знову наголошено на відсутності підстав для продовження дії укладених договорів.
Розпорядженням Харківської обласної військової адміністрації від 31.07.2023 №405 В "Про внесення зміни до структури Харківської обласної державної (військової) адміністрації" (зі змінами) припинено діяльність Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації (ідентифікаційний код юридичної особи: 44243911) шляхом приєднання до Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації (ідентифікаційний код юридичної особи: 38157940).
На офіційному веб-сайті Харківської обласної військової адміністрації у мережі Інтернет оприлюднено оголошення Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації про проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, що проходять територією двох або більше територіальних громад та не виходять за межі території Харківської області, що відбудуться 14 листопада 2024 року.
Зазначене оголошення розміщено на офіційному вебсайті Харківської обласної військової адміністрації за посиланням: https://kharkivoda.qov.ua/oblasna-derzhavna-administratsiva/propozitsiyi/119/128725 (надалі - Оголошення).
Наказом Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної військової адміністрації №86 від 22.11.2024 визнано переможцями конкурсу з визначенням автомобільних перевізників на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, що проходять територією двох або більше територіальних громад та не виходять за межі території Харківської області, зокрема:
- на об`єкті №21 (рейси №1609/1610, 1619/1620 міжміського внутрішньообласного автобусного маршруту Краснокутськ - Харків через Старий Мерчик) - АТ "Восток" (код ЄДРПОУ 03115169), як таке, що було єдиним перевізником - претендентом на вказаний об`єкт конкурсу;
- на об`єкті №22 (рейси №№1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф, 1611/1612 міжміського внутрішньообласного автобусного маршруту Краснокутськ - Харків через Старий Мерчик) - АТ "Восток" (код ЄДРПОУ 03115169), як таке, що було єдиним перевізником - претендентом на вказаний об`єкт конкурсу;
- на об`єкті №23 (рейси №№1599/1600, 1607/1608 міжміського внутрішньообласного автобусного маршруту Краснокутськ - Харків через Старий Мерчик) - Фізичну особу-підприємця Бутенка Ігора Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1 ), як такий, що був єдиним перевізником - претендентом на вказаний об`єкт конкурсу.
В подальшому Департамент економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації за результатами конкурсу уклав договори №11.02-08/15 від 06.12.2024 про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування за рейсами №№1609/1610, 1619/1620 (Краснокутськ - Харків через Старий Мерчик) з Акціонерним товариством "Восток", №11.02-08/16 від 06.12.2024 про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування за рейсами №№1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф, 1611/1612 (Краснокутськ - Харків через Старий Мерчик) з Акціонерним товариством "Восток"; та №11.02-08/17 від 09.12.2024 про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування за рейсами №№1599/1600, 1607/1608 (Краснокутськ - Харків через Старий Мерчик) з Фізичною особою-підприємцем Бутенком Ігорем Володимировичем.
Не погодившись з вищевказаними діями Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації про оголошення проведення конкурсу з перевезення, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІКІНГ-АВТО» звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації (справа №520/34971/24), в якому просило суд:
- визнати протиправними дії Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації щодо оголошення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, що проходять територією двох або більше територіальних громад та не виходять за межі території Харківської області, що відбудуться 14 листопада 2024 року за рейсами №№1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами № №1599/1600, 1607/1608 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами №№1601ф/1602ф, 1603/1604, 1609/1610, 1611/1612, 1615ф/1616ф, 1619/1620 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик);
- визнати договір про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 27.11.2017 №74 поновленим на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 № 2915-IX;
- визнати договір про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 30.05.2017 №59 поновленим на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 №2915-IX;
- визнати договір про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 20.03.2018 №99 поновленим на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 №2915-IX.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 у справі №520/34971/24 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКІНГ - АВТО" до Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправними дії Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації щодо оголошення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, що проходять територією двох або більше територіальних громад та не виходять за межі території Харківської області, що відбудуться 14 листопада 2024 року за рейсами №№1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами № №1599/1600, 1607/1608 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами №№1601ф/1602ф, 1603/1604, 1609/1610, 1611/1612, 1615ф/1616ф, 1619/1620 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик). Визнано договір про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 27.11.2017 №74 поновленим на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 №2915-IX. Визнано договір про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 30.05.2017 №59 поновленим на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 №2915-IX. Визнано договір про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 20.03.2018 №99 поновленим на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 №2915-IX.
Не погодившись з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2025, Департаментом економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації було подано до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу.
13.08.2025 до Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКІНГ-АВТО» про відмову від частини заявлених позовних вимог.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2025 заяву ТОВ "Вікінг-Авто" про відмову від позову в частині позовних вимог по справі №520/34971/24 задоволено. Прийнято відмову від позову в частині позовних вимог про визнання договору про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 27.11.2017 №74 поновленим на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022, Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 07.02.2023 №2915-IX; визнання договору про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 30.05.2017 №59 поновленим на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022, Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 07.02.2023 №2915-IX; визнання договору про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 20.03.2018 №99 поновленим на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022, Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 07.02.2023 №2915-IX.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 по справі №520/34971/24 в цій частині визнано нечинним.
Провадження у справі №520/34971/24 в частині позовних вимог про визнання договору про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 27.11.2017 №74 поновленим на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022, Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 07.02.2023 №2915-IX; визнання договору про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 30.05.2017 №59 поновленим на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України № 512 від 29.04.2022, Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 07.02.2023 №2915-IX; визнання договору про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 20.03.2018 №99 поновленим на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022, Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 07.02.2023 №2915-IX закрито.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2025 апеляційну скаргу Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 по справі №520/34971/24 залишено без змін.
ТОВ «ВІКІНГ-АВТО» звернулося листом вих.№115 від 11.09.2025 до Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської ОДА з проханням вжити заходів щодо припинення діяльності АТ «ВОСТОК» та ФОП БУТЕНКО на міжміському маршруті загального користування «Краснокутськ-Харків», у зв`язку з постановою Другого апеляційного адміністративного суду по справі №520/34971/24, яке визнало протиправними дії Департаменту стосовно оголошення конкурсу з перевезень на маршруті, а також поновило договори ТОВ «ВІКІНГ-АВТО» на час воєнного стану.
У листі позивач повідомив, що за підсумками попереднього листування Департамент ознайомив перевізників АТ «ВОСТОК» та ФОП БУТЕНКО І.В. з результатами розгляду справи, проте ці перевізники продовжують порушувати рішення суду. Зокрема, вони продовжують випускати несертифіковані транспортні засоби на міжміський маршрут загального користування «Краснокутськ-Харків», рекламують свої послуги в соціальних мережах, приймають замовлення, наносячи великі фінансові збитки і шкоду репутації ТОВ «ВІКІНГ-АВТО». Також зазначено порушення правил дорожнього руху і відсутність співпраці з АТ «ХПАС» з боку АТ «ВОСТОК», що погіршує якість обслуговування пасажирів. Просили вжити заходів щодо припинення діяльності порушників, розірвання або визнання нікчемними договорів з ними, а також надати письмову відповідь щодо вжитих заходів. У разі відмови просили вказати процедуру оскарження рішення.
Департамент економіки і міжнародних відносин Харківської обласної військової адміністрації у своїй відповіді від 08.10.2025 зазначив, що зміна або розірвання договорів можливі лише за згодою сторін або за рішенням суду, і відповідні договори не є недійсними, оскільки під час їх укладення дотримано всі законодавчі вимоги. 
Також, у вказаному листі Департамент економіки і міжнародних відносин Харківської обласної військової адміністрації повідомив позивача, що АТ «ВОСТОК» та ФОП БУТЕНКО І.В. здійснюють перевезення відповідно до чинних договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.
Як стверджує позивач, Департамент не вжив заходів для припинення діяльності АТ «ВОСТОК» та ФОП БУТЕНКО І.В., які продовжують здійснювати перевезення на маршруті «Краснокутськ-Харків», порушуючи при цьому рішення суду. Внаслідок невиконання рішення суду Департаментом економіки і міжнародних відносин Харківської ОДА в частині анулювання результатів конкурсу і як наслідок розірвання договорів на перевезення з АТ «ВОСТОК» та ФОП БУТЕНКО за рейсами №№16490/16504, 16550/16564 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами №№1599/1600, 1607/1608 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами №№1601ф/16020, 1603/1604, 1609/1610, 1611/1612, 16154/16160, 1619/1620 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик), ТОВ «ВІКІНГ-АВТО» при здійсненні перевезень по вищезазначеним рейсам несе значні фінансові збитки. Окрім того, ТОВ «ВІКІНГ-АВТО» зазнає значних репутаційних збитків в частині обізнаності пасажирів, про законного перевізника який має здійснювати перевезення по цим маршрутам, так як АТ «ВОСТОК» та ФОП БУТЕНКО І.В. здійснюючи неправомірні перевезення за цими маршрутами свою діяльність виправдовують не скасованими договорами перевезення укладеними з Департаментом економіки і міжнародних відносин Харківської ОДА.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Особа, яка звертається до господарського суду з позовом, самостійно обирає спосіб захисту, визначає відповідача, предмет та підстави позову та зазначає у позовній заяві яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Цивільним Кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про автомобільний транспорт» та іншими нормативно-правовими актами у сфері автомобільних перевезень (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
У відповідності до положень ст.6 ЦК України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про автомобільний транспорт» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, забезпечення організації пасажирських перевезень покладається на приміських і міжміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Автономної Республіки Крим чи області (внутрішньообласні маршрути) - на Раду міністрів Автономної Республіки Крим або обласні державні адміністрації.
Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України «Про автомобільний транспорт» відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов`язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під`їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати. 
Згідно зі ст. 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.
Положеннями частини 16 статті 35 Закону України №2344-III встановлено, що правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту затверджує Кабінет Міністрів України.
Договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами (ч.1 ст.42 Закону «Про автомобільний транспорт»).
Згідно статті 43 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах. Об`єктом конкурсу можуть бути: маршрут (кілька маршрутів), оборотний рейс (кілька оборотних рейсів). На конкурс виносяться маршрути із затвердженими паспортами.
Положеннями статті 44 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Згідно із п. 2 ч.1 ст. 20 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація забезпечує організацію обслуговування населення підприємствами, установами та організаціями житлово-комунального господарства, зв`язку, телебачення, радіомовлення, торгівлі та громадського харчування, побутового і транспортного обслуговування незалежно від форм власності.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 №1081 затверджено Порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування (далі - Порядок проведення конкурсу), яким визначено процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі області (внутрішньообласний маршрут), а також порядок укладання та розірвання договорів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах.
На підставі п.4 Порядку проведення конкурсу (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) організатором перевезень на автобусному маршруті загального користування є обласні держадміністрації - на міжміському і приміському автобусних маршрутах, що не виходять за межі території області (внутрішньообласний маршрут).
Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року №176 "Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту" (далі Правила) визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях.
Водночас, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України строком на 30 діб, який було неодноразово продовжено та триває по цей день.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2022 №512 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 р. №176 ("Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту") і від 3 грудня 2008 р. №1081" доповнено Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 р. №176, пунктом 14-1 такого змісту:
"14-1. Договір про організацію перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (або дозвіл на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування), строк дії якого закінчується у період дії воєнного стану в Україні, вважається таким, дію якого продовжено на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування.
Продовження строку дії договору про організацію перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області, можливе за згодою сторін та за умови підтвердження автомобільним перевізником спроможності виконувати зобов`язання відповідно до укладеного з ним договору.".
Доповнено Порядок №1081 пунктом 4-1 такого змісту:
"4-1. Договір або дозвіл, строк дії якого закінчується у період дії воєнного стану в Україні, вважається таким, дію якого продовжено на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування.
Продовження строку дії договору можливе за згодою сторін та за умови підтвердження автомобільним перевізником спроможності виконувати зобов`язання відповідно до укладеного з ним договору.".
Постанова Кабінету Міністрів України від 29.04.2022 №512 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 р. №176 і від 3 грудня 2008 р. №1081" набрала чинності 06.05.2022.
Як вбачається із змісту наведених норм, останні спрямовані на врегулювання питання продовження строку дії укладених до введення воєнного стану договорів перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування або дозволу на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування, строк дії яких закінчується у період дії воєнного стану в Україні.
Відтак, відповідно до пункту 14-1 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою КМ України від 18.02.1997 №176 (в редакції постанови КМУ від 29.04.2022 №512) (далі - Правила), договір про організацію перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (або дозвіл на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування), строк дії якого закінчується у період дії воєнного стану в Україні, вважається таким, дію якого продовжено на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування. Продовження строку дії договору про організацію перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області, можливе за згодою сторін та за умови підтвердження автомобільним перевізником спроможності виконувати зобов`язання відповідно до укладеного з ним договору.
Відповідно до пункту 4-1 Порядку №1081 (в редакції постанови КМУ від 29.04.2022 №512) договір або дозвіл, строк дії якого закінчується у період дії воєнного стану в Україні, вважається таким, дію якого продовжено на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування. Продовження строку дії договору можливе за згодою сторін та за умови підтвердження автомобільним перевізником спроможності виконувати зобов`язання відповідно до укладеного з ним договору.
Абзацом 8 пункту 53 Порядку №1081 передбачено, що строк дії договору продовжується один раз на три роки за рішенням організатора перевезень за наявності заяви автомобільного перевізника - переможця попереднього конкурсу, яку він подає за формою згідно з додатком 7, в якій, зокрема, зазначається інформація про підтверджене інвестування коштів на придбання більш нових та/або комфортабельних автобусів стосовно тих, які використовувались автомобільним перевізником на об`єкті конкурсу, а також за відсутності у зазначеного автомобільного перевізника, що здійснював перевезення за цим маршрутом протягом попереднього періоду, порушень умов укладеного попереднього договору, строк дії якого становить від трьох до п`яти років.
Відповідно до ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Водночас, у відповідності до пп.2 п.55 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 №1081 встановлено обов`язок органу звернутися до суду в разі невиконання чи виконання неналежним чином зобов`язань іншою стороною договору.
Отже, враховуючи наведені положення законодавства, починаючи з 06.05.2022, автомобільному перевізнику та організатору пасажирських перевезень надано можливість продовжити дію існуючих договорів про організацію перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області без будь-якого проведення відповідного конкурсу на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування.
Таким чином продовження строку дії договору про організацію перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області, можливе за згодою сторін та за умови підтвердження автомобільним перевізником спроможності виконувати зобов`язання відповідно до укладеного з ним договору.
В свою чергу відповідач 1 відмовив позивачу у продовженні строку дії укладених договорів на підставі несвоєчасності подання листів відповідно до п.53 та 4-1 проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 №1081.
Проте, пункт 4-1 та пункт 53 Порядку №1081 містять різні взаємовиключні підстави, умови та процедуру, необхідні для продовження дії договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.
Серед іншого, п.53 Порядку №1081 регулює інший різновид правовідносин між сторонами, зокрема ті, які склалися за результатами конкурсу, не охоплює екстраординарні події, викликані запровадженням в Україні правового режиму воєнного стану та містить загальне положення, відповідно до якого строк дії договору продовжується один раз на три роки за рішенням організатора перевезень за наявності заяви автомобільного перевізника - переможця попереднього конкурсу, яку він подає за формою згідно з додатком 7, в якій, зокрема, зазначається інформація про підтверджене інвестування коштів на придбання більш нових та/або комфортабельних автобусів стосовно тих, які використовувались автомобільним перевізником на об`єкті конкурсу, а також за відсутності у зазначеного автомобільного перевізника, що здійснював перевезення за цим маршрутом протягом попереднього періоду, порушень умов укладеного попереднього договору, строк дії якого становить від трьох до п`яти років.
Водночас пункт 4-1, яким доповнено Порядок №1081 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022, не містить жодних часових та формальних вимог до перевізника щодо підтвердження ним спроможності виконувати свої зобов`язання за Договором.
У той же час, відповідно до пункту 4-1 Порядку №1081 продовження строку дії договору можливе за згодою сторін та за умови підтвердження автомобільним перевізником спроможності виконувати зобов`язання відповідно до укладеного з ним договору.
Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої для встановлення відповідності заходу принципу правомірності необхідно проаналізувати три критерії: чи є такий захід правомірним (передбаченим національним законодавством); чи є легітимною мета такого обмеження; чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини).
Згода ТОВ "ВІКІНГ-АВТО" на продовження дії укладених договорів підтверджується укладанням договору №11/23 про продаж квитків і надання послуг на автостанціях з АТ "Харківське підприємство автобусних станцій", а також направленими відповідачу листів, зокрема, від 25.04.2023 б/н та від 09.06.2023 №17, за змістом яких позивач посилається на фактичне надання ним послуг пасажирам вже після оголошення правового режиму воєнного стану, зазначає про стабілізацію підприємства, залучення до роботи професійних підготовлених водіїв тощо, що у своїй сукупності підтверджує спроможність позивача виконувати зобов`язання за укладеними договорами.
Доказів визнання ТОВ "ВІКІНГ-АВТО" банкрутом, порушення щодо товариства справи про банкрутство, проведення процедури санації чи перебування підприємства в стадії ліквідації, матеріали справи не містять, в свою чергу, відповідачем 1 не доведено неспроможність позивача виконувати договірні зобов`язання за договорами від 27.11.2017 №74, від 30.05.2017 №59, від 20.03.2018 №99.
Водночас згода відповідача 1 на продовження дії укладених договорів має обумовлюватися наявністю потреби у задоволенні запиту населення на послуги з перевезення, яка продовжує існувати на період воєнного стану.
З огляду на зазначене, зважаючи на те, що дії договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 27.11.2017 №74, від 30.05.2017 №59, від 20.03.2018 №99 згідно п.п.6.1. закінчувалися 28.12.2022, 30.05.2022 та 24.04.2023 відповідно, тобто у період дії воєнного стану в Україні, який наразі відповідно до Указів Президента України продовжено, такі договори в силу норм постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2022р. №512 є продовженими на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування.
Продовження дії договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 27.11.2017 №74, від 30.05.2017 №59 та від 20.03.2018 №99 відбувається в силу закону і не потребує укладення додаткових угод або внесення змін у письмовій формі, якщо сторони не домовилися про інше. Такий правовий механізм є імперативним, спрямованим на забезпечення стабільності правовідносин в умовах воєнного стану та недопущення порушення прав і законних інтересів сторін, що виконують договірні зобов`язання.
Доводи відповідача 1, що договір вважається припиненим лише у зв`язку із закінченням первісного строку його дії в умовах воєнного стану суперечать вимогам чинного законодавства та є безпідставними, в свою чергу договори про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 27.11.2017 №74, від 30.05.2017 №59 та від 20.03.2018 №99 продовжують діяти, а права та обов`язки сторін зберігаються до закінчення встановленого законом продовженого строку.
Відповідно до ст. 530, 629 Цивільного кодексу України зобов`язання повинно виконуватися у встановлений строк, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно з ч. 1 ст. 617 ЦК України наявність обставин непереборної сили (форс-мажор) може бути підставою для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання, однак не є підставою для припинення самого зобов`язання, якщо інше не передбачено законом або договором.
Законом України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону. В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України.
При цьому, відсутність додаткової угоди про пролонгацію не є підставою для припинення договору, якщо закон передбачає автоматичну пролонгацію на період дії воєнного стану та існує фактична потреба у виконанні зобов`язань. Тобто, якщо закон чітко вказує на автоматичне продовження дії договору у воєнний час, а сторони продовжують фактично виконувати умови договору, то він залишається чинним, навіть якщо немає письмової додаткової угоди.
Таким чином, укладені між сторонами договори продовжують діяти на підставі прямої норми закону, яка має імперативний характер, і припинення їх дії без належних правових підстав суперечить чинному законодавству та порушує баланс інтересів сторін.
Вищенаведене також було встановлено Другим апеляційним адміністративним судом в постанові від 18.08.2025 у справі №520/34971/24.
З огляду на вищезазначене, позовні вимоги в частині визнання поновленими договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування №74 від 27.11.2017 за рейсами №1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф; №59 від 30.05.2017 за рейсами №1599/1600, 1607/1608; №99 від 20.03.2018 за рейсами 1601ф/1602ф, 1603/1604, 1609/1610, 1611/1612, 1615ф/1616ф, 1619/1620 на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 №2915-IX суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з цим, у постанові від 18.08.2025 у справі №520/34971/24 колегія суддів Другого апеляційного адміністративного суду погодилась з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача - Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації з оголошення конкурсу за рейсами №№1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами №№1599/1600, 1607/1608 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами №№1601ф/1602ф, 1603/1604, 1609/1610, 1611/1612, 1615ф/1616ф, 1619/1620 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик) є протиправними, оскільки відповідач не мав правових підстав оголошувати конкурс щодо рейсів, право перевезення за якими належить ТОВ "ВІКІНГ-АВТО" на підставі укладених договорів.
Відповідно до ч. 4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили.
Відтак, оскільки адміністративний суд вже встановив протиправність дій Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації щодо оголошення конкурсу, це рішення має преюдиціальне значення (не потребує повторного доведення) для господарського процесу.
За приписами ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Загальні підстави визнання недійсними правочинів і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 ЦК України.
Відповідно до приписів ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Недійсним можна визнати лише договір як правочин, і така вимога може бути заявлена як однією зі сторін, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Таку правову позиція викладено у постанові ВП ВС від 14 листопада 2018 року у справі №161/3245/15-ц.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Відповідний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №905/1227/17, Верховного Суду від 02.02.2022 у справі №916/918/21.
Верховний Суд у постанові від 16.01.2025 у справі №922/405/24 констатував, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією зі сторін правочину або іншою заінтересованою особою до іншої сторони чи сторін правочину; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення того, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину та має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, у чому полягає його порушення, і в залежності від цього у який ефективний спосіб порушене право може бути захищено.
З огляду на зазначене, оскільки Другим апеляційним адміністративним судом в постанові від 18.08.2025 у справі №520/34971/24 встановлено, що дії Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації з оголошення конкурсу за рейсами №№1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами №№1599/1600, 1607/1608 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами №№1601ф/1602ф, 1603/1604, 1609/1610, 1611/1612, 1615ф/1616ф, 1619/1620 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик) є протиправними, оскільки відповідач 1 не мав правових підстав оголошувати конкурс щодо рейсів, право перевезення за якими належить ТОВ "ВІКІНГ-АВТО" на підставі укладених договорів, то такі рейси №№1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами №№1599/1600, 1607/1608 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами №№1601ф/1602ф, 1603/1604, 1609/1610, 1611/1612, 1615ф/1616ф, 1619/1620 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик) не могли бути винесені на новий конкурс, оскільки на них поширювалася дія попередніх договорів, укладених з позивачем.
Водночас, оскільки такий конкурс був проведений, його результати за цими рейсами є недійсними оскільки вони суперечать інтересам держави та порушують права третіх осіб, зокрема, позивача як перевізника за діючими договорами про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 27.11.2017 №74, від 30.05.2017 №59 та від 20.03.2018 №99.
Суд також зазначає, що взяття участі позивачем в конкурсі, оголошеному протиправно, на що посилається відповідач 3, не скасовує його протиправність.

Разом з цим суд зазначає, що частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Отже, в силу приписів ч.ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України наслідками недійсності правочину є поновлення сторін у початкове становище (двостороння реституція), тобто взаємне повернення переданого за недійсним правочином та відшкодування збитків, якщо такі завдано. Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину, яка застосовується виключно до сторін правочину та не може бути проігнорована сторонами. Тобто при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину.
Відповідно до ст.ст. 215 та 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину, як і про визнання його недійсним, може бути заявлена однією зі сторін правочину або іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Така вимога може бути об`єднана з вимогою про визнання правочину недійсним, що в цілому сприяє швидкому відновленню правового становища сторін, яке існувало до вчинення правочину (постанови Верховного Суду від 29.05.2024 у справі №911/39/23, від 28.02.2024 у справі №906/43/22, від 01.02.2024 у справі №914/3630/21).
В кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18).
Водночас, Верховний Суд у постанові від 16.01.2025 у справі №922/405/24 констатує, що оспорювати правочин може особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, однак вважає своє право власності на це майно порушеним або вважає порушеним інше речове право на відчужене майно. За відсутності визначення поняття «заінтересована особа» такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Самі по собі дії осіб, зокрема щодо вчинення правочинів, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки ці особи не доведуть, що такі дії порушують їх права.
Вимоги особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (ч.3 ст.215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Обов`язок сторони правочину повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, як наслідок недійсності правочину насамперед відновлює права учасників цього правочину. Інтерес іншої особи полягає в тому, щоб відновити свої права, зокрема через повернення майна відчужувачу.
Отже, пред`явлення позовних вимог про визнання недійними договорів на перевезення, укладених Департаментом економіки і міжнародних відносин Харківської обласної військової адміністрації з АТ «ВОСТОК» та ФОП Бутенком Ігорем Володимировичем за рейсами №№1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами №№1599/1600, 1607/1608 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами 1609/1610, 1611/1612, 1619/1620 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик) Товариством з обмеженою відповідальністю «Вікінг-Авто», яке є перевізником за діючими договорами про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 27.11.2017 №74, від 30.05.2017 №59 та від 20.03.2018 №99, є належним та ефективним способом захисту порушеного права, оскільки такий позов заявлений з метою повернення позивачу законного права курсування за вказаними рейсами.
Тобто, правовим наслідком недійсності договорів на перевезення з АТ «ВОСТОК» та ФОП Бутенком Ігорем Володимировичем за рейсами за рейсами №№1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами №№1599/1600, 1607/1608 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами 1609/1610, 1611/1612, 1619/1620 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик) буде саме відновлення права курсувати за вказаними рейсами на підставі договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 27.11.2017 №74, від 30.05.2017 №59 та від 20.03.2018 №99.
З огляду на вищезазначене, позовні вимоги в частині визнання недійними договорів на перевезення з АТ «ВОСТОК» та ФОП Бутенком Ігорем Володимировичем за рейсами №№1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами №№1599/1600, 1607/1608 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами №№1609/1610, 1611/1612, 1619/1620 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик) суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, як було встановлено судом, Департамент економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації за результатами конкурсу уклав договори №11.02-08/15 від 06.12.2024 про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування за рейсами №№1609/1610, 1619/1620 (Краснокутськ - Харків через Старий Мерчик) з Акціонерним товариством "Восток", №11.02-08/16 від 06.12.2024 про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування за рейсами №№1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф, 1611/1612 (Краснокутськ - Харків через Старий Мерчик) з Акціонерним товариством "Восток" та №11.02-08/17 від 09.12.2024 про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування за рейсами №№1599/1600, 1607/1608 (Краснокутськ - Харків через Старий Мерчик) з Фізичною особою-підприємцем Бутенком Ігорем Володимировичем.
Доказів укладання Департаментом економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації за результатами конкурсу договору про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування за рейсами №№1601ф/1602ф, 1603/1604, 1615ф/1616ф (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик) з Акціонерним товариством "Восток" та/або з Фізичною особою-підприємцем Бутенком Ігорем Володимировичем матеріали справи не містять.
Наказу Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної військової адміністрації чи будь-якого іншого належного доказу про визнання переможцями конкурсу з визначенням автомобільних перевізників на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, що проходять територією двох або більше територіальних громад та не виходять за межі території Харківської області, за рейсами №№1601ф/1602ф, 1603/1604, 1615ф/1616ф (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик) матеріали справи також не містять.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
З огляду на зазначене, провадження в цій частині підлягає закриттю за відсутністю предмета спору на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Водночас, тлумачення статей 215, 216 ЦК України та статей 651 – 653 ЦК України свідчить, що законодавець розмежовує конструкції «недійсність договору» та «розірвання договору», як за підставами, так і за своїми правовими наслідками.
Наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору не є підставою для його визнання недійсним. Аналогічна правова позиція викладена в постанові КЦС ВС від 22 червня 2020 року в справі №177/1942/16-ц.
Тобто позовні вимоги про недійсність договору та про розірвання цього ж договору є взаємовиключними, а відтак, оскільки суд позовні вимоги в частині визнання недійними договорів на перевезення з АТ «ВОСТОК» та ФОП Бутенком Ігорем Володимировичем за рейсами №№1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами №№1599/1600, 1607/1608 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами №№1609/1610, 1611/1612, 1619/1620 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик) визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а в частині позовних вимог про визнання недійними договорів на перевезення з АТ «ВОСТОК» та ФОП Бутенком Ігорем Володимировичем за рейсами №№1601ф/1602ф, 1603/1604, 1615ф/1616ф (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик) - закрив провадження, то в задоволенні позовних вимог про розірвання таких договорі слід відмовити.

Стосовно заяви представника відповідача 1 про закриття провадження (вх.№787 від 12.01.2026), в якій представник відповідача 1 просила суд закрити провадження по справі №922/4571/25 в частині визнання договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування №74 від 27.11.2017; №59 від 30.05.2017, №99 від 20.03.2018 поновленими на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 №2915-ІХ, суд зазначає наступне.
В обґрунтування клопотання представник відповідача 1 зазначала, що з огляду на справу №520/34971/24, на яку посилається позивач, вбачається, що ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2025 по справі №520/34971/24 задоволено заяву ТОВ «ВІКІНГ-АВТО» про відмову від позову та закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання договору про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 27.11.2017 №74 поновленим на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022, «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 №2915-ІХ; визнання договору про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 30.05.2017 №59 поновленим на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України № 512 від 29.04.2022, «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 №2915-ІХ; визнання договору про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 20.03.2018 №99 поновленим на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022, «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 №2915-ІХ. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року по справі №520/34971/24, на яке посилається позивач, в цій частині визнано нечинним. З огляду на справу №520/34971/24 та справу №922/4571/25, вбачається наявна сукупність усіх необхідних умов тотожності спору, а саме: тотожній склад сторін, тотожній предмет спору, тотожні підстави спору. У зв`язку із вищезазначеним, подальший розгляд справи №922/4571/25 в частині позовних вимог щодо поновлення договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування №74, №59, №99 суперечитиме принципу правової визначеності та призведе до повторного вирішення спору, який вже був остаточно вирішений.
Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Згідно з п.3 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.
Як уже було зазначено судом, Закон України "Про автомобільний транспорт" регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (стаття 3).
Відповідно до частини 1 статті 31 Закону України "Про автомобільний транспорт" відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов`язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під`їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.
У договір можуть бути включені інші питання за згодою сторін (частина 4 статті 31 названого Закону).
Перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування (частина 3 статті 35 Закону України "Про автомобільний транспорт").
Отже договір про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування включає як умови організаційного, так і майнового характеру.
За умовами пункту 53 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 №1081 (у редакції постанови №512) (далі - Порядок проведення конкурсу), строк дії договору (дозволу) продовжується один раз на п`ять років за рішенням організатора перевезень за наявності заяви автомобільного перевізника - переможця попереднього конкурсу, яку він подає за формою згідно з додатком 7, в якій, зокрема, зазначається інформація про підтверджене інвестування коштів на придбання більш нових та/або комфортабельних автобусів стосовно тих, які використовувались автомобільним перевізником на об`єкті конкурсу, наявності вмотивованих підстав вважати зазначеного автомобільного перевізника таким, що здійснював перевезення за цим маршрутом протягом попереднього періоду без порушення умов укладеного попереднього договору (дозволу).
Відповідно до пункту 14-1 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 №176 (у редакції постанови №512) (далі - Правила надання послуг), договір про організацію перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (або дозвіл на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування), строк дії якого закінчується у період дії воєнного стану в Україні, вважається таким, дію якого продовжено на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування.
Згідно з пунктом 4-1 Порядку проведення конкурсу (в редакції постанови №512) договір або дозвіл, строк дії якого закінчується у період дії воєнного стану в Україні, вважається таким, дію якого продовжено на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування.
Таким чином, предметом розгляду у цій справі є визнання поновленими та укладеними договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, наявність або відсутність підстав вважати вказані договори укладеними та поновленими без проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті, вирішення питання щодо терміну дії цих договорів, належного їх виконання. Тобто йдеться про вирішення спору у договірних відносинах, які існують між замовником та перевізником, та виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, оскільки зачіпають майнові інтереси перевізника як контрагента договорів.
Водночас, предметом розгляду в цій справі не є дії Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної військової адміністрації як суб`єкта владних повноважень і перевірка результату його дій під час реалізації покладених на нього управлінських функцій, а також відповідність нормам чинного законодавства таких дій і укладеного сторонами за результатами цих дій договору, що могло б свідчити про публічно-правовий, а не приватноправовий характер спірних правовідносин.
Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2024 року у справі №922/1203/23.
Відтак, оскільки даний спір не підлягав розгляду в порядку адміністративного судочинства, то відмова позивача від такого позову, пред`явленого до адміністративного суду, та закриття адміністративного провадження у адміністративній справі в такому випадку не породжує наслідків закриття провадження в господарській справі.
Нормами частини першої статті 2 ГПК до завдань господарського судочинства віднесено справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до частини другої статті 4 ГПК юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно з частиною першою статті 20 ГПК господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
З огляду на наведене, у суду відсутні підстави для закриття провадження у цій справі.

Щодо інших аргументів учасників справи, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу і не впливають на результат вирішення спору, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною у залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010).

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).
Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).
Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналізуючи судову практику, на яку посилаються сторони, суд зазначає, що кожен правовий висновок Верховного Суду було оцінено на релевантність в аспекті подібності до правовідносин, що склалися між учасниками цього спору і застосовано судом при прийнятті рішення у цій справі, якщо було встановлено подібність правовідносин. Проте, виходячи з завдань господарського судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні спорів, а не доведенні чи роз`ясненні учасникам провадження змісту постанов суду касаційної інстанції, оцінці правильності розуміння ними висновків суду за результатами розгляду касаційної скарги, враховуючи, що судом була надана відповідь на основні аргументи позову та заперечень щодо нього, суд вважає за недоцільне наводити у судовому рішенні аналіз всієї практики касаційних судів, на яку посилалися сторони.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікінг-Авто» до Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної військової адміністрації, Акціонерного товариства "Восток", Фізичної особи-підприємця Бутенка Ігора Володимировича про визнання договорів недійсними та визнання раніше укладених договорів перевезення поновленими – задовольнити частково.

Визнати недійними договори на перевезення з АТ «ВОСТОК» (код ЄДРПОУ: 03115169) та ФОП БУТЕНКО Ігор Володимирович (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рейсами №№1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами №№1599/1600, 1607/1608 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами №№1601ф/1602ф, 1603/1604, 1609/1610, 1611/1612, 1615ф/1616ф, 1619/1620 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик).

Визнати договори про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування №74 від 27.11.2017 за рейсами №1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф; №59 від 30.05.2017 за рейсами №1599/1600, 1607/1608; №99 від 20.03.2018 за рейсами 1601ф/1602ф, 1603/1604, 1609/1610, 1611/1612, 1615ф/1616ф, 1619/1620 поновленими на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 №2915-IX.

В частині позовних вимог щодо розірвання договорів на перевезення з АТ «ВОСТОК» (Код ЄДРПОУ: 03115169) та ФОП БУТЕНКО Ігор Володимирович (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рейсами №№1649ф/1650ф, 1655ф/1656ф (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами №№1599/1600, 1607/1608 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик); рейсами №№1601ф/1602ф, 1603/1604, 1609/1610, 1611/1612, 1615ф/1616ф, 1619/1620 (Краснокутськ Харків через Старий Мерчик) – відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "04" травня 2026 р. 

Суддя		Т.О. Пономаренко