ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3440/24  Номер провадження 22-ц/814/405/26	Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Триголова В.М.
суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.
секретар:Горбун К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Комаренко Оксани Валеріївни на рішення Київського районного суду міста Полтави від 18 червня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часу спілкування з дитиною, -
В С Т А Н О В И В:
У жотні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення часу спілкування з дитиною, мотивуючи свій позов тим, що відповідно до рішення Київського районного суду м.Полтави від 17.11.2022 року у справі №552/7881/22 було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . У шлюбі народився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №1156, де у графі «батько» визначено позивача, а в графі «мати» відповідачку. З 2022 року по червень 2024 року позивач намагався в добровільному порядку домовитись з відповідачкою про зустріч з сином, проведення спільного часу, відпочинку, однак, майже щоразу не вдавалось безконфліктно домовитись. Відповідачка намагалась маніпулювати аліментами, їх розміром та іншими не об`єктивними обставинами. Починаючи з серпня 2024 року відповідачка повністю відмовилась надавати позивачу можливість бачитись із сином, повністю обмежила їх спілкування, змінила місце проживання, номер мобільного телефону сина заблокувала від позивача. З метою врегулювати в досудовому порядку перешкоди у спілкуванні з сином, позивач звернувся до служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради. Однак, відповідна служба відмовила позивачу у розгляді заяви через неправдиві відомості відповідачки та не бажання останньої повідомляти місце їх проживання. Отже, на даний час позивач повністю обмежений у своїх правах, як батько, не знаючи достовірного місця проживання сина, його стан, не маючи можливості чути, бачити сина, спілкуватись з ним, які захищаються національним та міжнародним законодавством. Просили суд усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом встановлення такого графіку спілкування: у період з 26 по 3 числа кожного місяця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має право безперешкодно зустрічатися із сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 без присутності та супроводу матері ОСОБА_5 і будь-яких третіх осіб зі сторони матері, із правом забирати дитину ОСОБА_4 на ночівлю за місцем свого фактичного проживання; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має право безперешкодно зустрічатися із дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та проводити із ним спільно час, у строк не менше частини канікулярного періоду (осіннього, зимового, весняного, літнього) на його початку, без присутності та супроводу матері ОСОБА_5 і будь-яких третіх осіб зі сторони матері, із правом забирати дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на ночівлю за місцем свого фактичного проживання та за межі Полтавської області, в разі виїзду за межі Полтавської області надсилати матері смс повідомлення щодо місця перебування дитини; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має право безперешкодно спілкуватись із дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , телефоном та в режимі «он-лайн» з використанням програмного забезпечення Вайбер або іншого месенджера з урахуванням режиму дня дитини щоденно, але не менше 1 години на день; у інші святкові дні, а саме Новий рік, Різдво, Великдень, день народження бабусі та дідуся ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має право спілкування із дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щорічно у другу половину дня з 13.00 без відриву від шкільних занять та інших додаткових гуртків, які відвідує дитина та без присутності матері ОСОБА_5 і будь-яких третіх осіб зі сторони матері; у разі хвороби дитини (підтвердженої згідно запису педіатрів), якщо це припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу, погоджену між батьками дату, враховуючи інтереси дитини, стан її здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини; ОСОБА_5 має повідомляти шляхом направлення смс повідомлення з використанням програмного забезпечення Вайбер або іншого месенджера адресу проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батькові ОСОБА_1 . Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, а саме судовий збір та витрати на правову допомогу.
Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 24.01.2025 року було залучено до участі у справі третю особу, що не заявляє самостійних вимог Службу у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради .
Рішенням Київського районного суду міста Полтави від 18 червня 2025 року позов задоволено частково.
Усунуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом встановлення такого графіку спілкування: за попередньою домовленістю з матір`ю, враховуючи бажання дитини, систематичні побачення з сином перша або третя субота місяця з 13.00 до 17.00 години та в день народження сина з 13.00 до 19.00 години в присутності матері ОСОБА_2 , з правом прогулянок по місту, відвідування розважальних закладів, не порушуючи режиму для дитини, турбуючись про стан її здоров`я.
Враховуючи бажання дитини, спілкування батька з сином будь-якими засобами телефонного зв`язку та телекомунікації, у тому числі за допомогою месенджерів Вайбер, Телеграм, Ватсапп, не порушуючи режиму дитини, турбуючись про стан її здоров`я, не більше протягом 2 годин на день без порушення учбового процесу.
У святкові дні, а саме Новий Рік, Різдво, Великдень, день народження бабусі та дідуся ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , має право спілкування з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щорічно у другу половину дня з 13.00 до 18.00 години без відриву від шкільних занять та інших додаткових гуртків, які відвідує дитина.
У разі хвороби дитини, якщо це припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу, погоджену між батьками дату, враховуючи інтереси дитини, стан її здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини.
Зобов`язано ОСОБА_2 повідомляти про наявність об`єктивних причин, які перешкоджають дотриманню встановленого судом графіку зустрічей та спільного відпочинку батька з дитиною.
Зобов`язано ОСОБА_2 на вимогу батька дитини надавати інформацію про місцезнаходження дитини, умови її життя, навчання та виховання.
Непогодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права , без урахування інтересів дитини.
Апелянт вказує, що з серпня 2024 року відповідачка відсторонила батька від дитини, включаючи телефонні розмови, не повідомляла про місце проживання, про місце навчання дитини та стан його здоров`я, після конфлікту щодо купівлі шкільного приладдя, хоча до інциденту ОСОБА_4 неодноразово залишався на ночівлю у батька (заперечень з боку матері не було), купував сину дитячі речі (мати надавала рекомендації), гуляв з ним самостійно без присутності матері, повноцінно виховував сина.
Починаючи з серпня 2024 року, відповідачка декілька разів писала заяви до ліцею №10 ім. В.Г.Короленка Полтавської міської ради (місце навчання сина), щоб ані вчителі, ані директор чи охорона навчального закладу категорично не допускали батька до дитини. В заявах повідомляла неправдиві факти насилля батька над дитиною, які не були доведені в суді.
Тож, відповідач свідомо перешкоджає ОСОБА_1 спілкуватися із сином.
На думку позивача , викладені обставини доводять, що домовленості між батьком та матір`ю категорично неможливі, відповідачка постійно повідомляє неправдиві відомості, обмовляє позивача та в тих випадках, коли він зв`язується з відповідачкою, остання його ігнорує. Зважаючи на що необґрунтованим є висновок суду , щодо задовлення позову шлхом встановлення графіку спілкування за попередньою домовленістю з матір`ю, оскільки відповідач не має наміру домовлятись.
Окрім того, апелянт вказує на необгрун ованість висновку органу опіки і піклування виконкому Шевченківської районної у місті Полтаві ради.Оскільки в ході судового розляду справи в суді першої інстанції , на запитання «Чому був встановлений графік без можливості ночівлі дитини з батьком», представник органу опіки і піклування відповіла «Зі слів матері».Відтак , орган опіки та піклування не виходив з інтересів дитини та склав відповідний висновок опираючись на позицію відповідача щодо спілкування ОСОБА_6 з батьком.
З урахуванням викладеного скаржник просить скасувати рішення Київського районного суду міста Полтави від 18 червня 2025 року та постановити нове про задовлення позовних вимог в повному обсязі.
Судом встановлено, що 31.03.2018 року сторони зареєстрували шлюб, який рішенням Київського районного суду м.Полтави від 17.11.2022 року було розірвано (а.с.15-17, том 1).
Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 , актовий запис №1156 від 27.09.2018 року (а.с.13, том 1). За рішенням суду на утримання дитини стягуються аліменти.
Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 .
Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради №34 від 25.02.2025 року затверджено Висновок виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради, як органу опіки та піклування, про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.224 зворот – 225, том 1), відповідно до якого визначено наступний порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: за попередньою домовленістю з матір`ю, враховуючи бажання дитини, систематичні побачення з сином перша та третя або друга та четверта субота місяця з 13.00 до 17.00 години та в день народження сина з 13.00 до 19.00 години в присутності матері ОСОБА_2 , з правом прогулянок по місту, відвідування розважальних закладів, не порушуючи режиму для дитини, турбуючись про стан її здоров`я. Враховуючи бажання дитини, спілкування батька з сином будь-якими засобами телефонного зв`язку та телекомунікації, у тому числі, за допомогою месенджерів Вайбер, Телеграм, Ватсапп, не порушуючи режиму для дитини, турбуючись про стан її здоров`я, не більше ніж протягом 2 годин на день без порушення учбового процесу.
Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що вищенаведений порядок та спосіб спілкування є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини, підтримку зв`язків між рідними. А тому позов підлягає задоволенню частково, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами. Позбавлення позивача права на спілкування й участь у вихованні сина може позбавити дитину родинних зв`язків із батьками, любові та турботи з їхнього боку.
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів приходить до слідуючого висновку.
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно із ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Відповідно до ч. 1ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства`дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Згідно зіст. 141 Сімейного кодексу Українимати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятоюстатті 157 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Частиною першою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 СК України).
Відповідно до ч. 1-3ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.
Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (ч. 8ст. 7 СК України,ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно із ч. 2ст. 155 СК Українибатьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.
У рішенні від 07.12.2006 року у справі "Хант проти України" Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й передусім повинні бути визначені інтереси дитини, а вже тільки потім - права її батьків.
Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.
У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.
Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.01.2022 року у справі № 189/68/20, від 08.02.2023 року у справі № 334/1202/20, від 15.08.2023 року у справі № 759/4170/20, від 26.10.2023 року у справі № 233/418/22.
При вирішенні даного спору суд першої інстанції правильно врахував, і з цим погоджується колегія суддів, що батько дитини ОСОБА_1 , який проживає окремо від малолітнього сина ОСОБА_6 , має право на особисте спілкування з ним, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини та не шкодить інтересам дитини.
До того ж, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що спілкування батька із малолітнім сином буде перешкоджати нормальному розвитку дитини.
При ухваленні рішення місцевим судом враховано ставлення позивача до малолітнього сина , його постійне та послідовне бажання спілкуватися з ним, брати участь у його вихованні, оздоровленні, утриманні, всебічному розвиткові тощо.
Також судом першої інстанції вірно встановлено, що між сторонами у справі немає повного порозуміння щодо участі позивача у вихованні дитини, спілкуванні з нею, про що свідчать, зокрема, надані ними пояснення та наявні у справі докази.
За таких умов, з метою забезпечення реалізації права позивача на участь у спілкуванні з дитиною та її вихованні, а також забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в частині забезпечення участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_6 .
Прете, враховуючи відсутність взаєморозуміння та поваги між батьками, наявність тривалих конфліктних стосунків, які вони не взмозі самостійно та толерантно врегулювати, вказують на відсутність підстав для встановлення зустрічей дитини з батьком за попереднім погодженням із матірю дитини, що забезпечить позивачу можливість вільно і без створення стресової та напруженої для дитини ситуації спілкуватися з ним.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року в справі № 201/13423/19 вказано, що «при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахуванням конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини».
Разом з тим, надаючи дозвіл побачення батька з дитиною у визначений судовим рішенням час за домовленістю з матір`ю дитини та за бажанням самої дитини, суд першої інстанції не врахував того, що такий порядок фактично ставить реалізацію права батька на спілкування у залежність від волі іншого з батьків, унаслідок чого спір між сторонами не вирішується по суті та не забезпечується виконуваність судового рішення.
Тобто, суд першої інстанції, погодившись із необхідністю забезпечення участі батька у вихованні дитини шляхом встановлення графіку спілкування , не врахував конфліктних стосунків між сторонами у справі. За таких умов судове рішення не усуває наявного між сторонами спору, оскільки у конфліктних відносинах домовленість перетворюється на оціночну категорію, залежну від волі іншого з батьків, що створює ризик вибіркового допуску/недопуску до дитини та ускладнює реальне виконання рішення.
Колегія суддів враховує, що сторони з 2022 року припинили шлюбні відносини , та мають наразі конфлікт між собою , що зумовлений небажання матері надавати батьку можливість спілкування з дитиною , зважаючи на те, що дитина наразі більше підтримує сторону конфлікту із якою разом проживає та має можливість безперешкодно спілкуватися.
У таких умовах інтересам дитини відповідає поступове та передбачуване налагодження взаємодії з батьком, без різких змін звичного укладу життя, однак це не може означати фактичної відмови від встановлення будь-якого визначеного графіка, адже саме регулярність та стабільність контактів є необхідною передумовою формування довіри та відновлення стосунків.
За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки в частині визначеного порядку спілкування воно не забезпечує реального врегулювання спору та залишає реалізацію батьківських прав залежною від суб`єктивної волі іншого з батьків , яка як убачається з матеріалів справи у ОСОБА_2 відсутня абсолютно.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про доцільність встановити регулярний, чітко визначений часовий проміжок побачень батька із сином, без необхідності додаткового погодження з матір`ю, із покладенням на батька обов`язку своєчасного повернення дитини до місця проживання дитини разом з матірю.
Отже, з урахуванням права батька на особисте спілкування з дитиною, його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, відсутність доведених належними доказами випадків, які обмежують право на таке спілкування, а також враховуючи, що між сторонами тривалий час існують неприязні конфліктні стосунки, колегія суддів дійшла висновку про необхідність встановлення зустрічей дитини з батьком без попереднього погодження матері, що відповідатиме найкращим інтересам дитини.
Вказаний спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні малолітнього сина є таким, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, оскільки особистий конфлікт між сторонами не повинен порушувати інтереси дитини, для якої спілкування з обома батьками є необхідним для гармонійного розвитку, регулярне спілкування сина з батьком не лише не перешкоджатиме його нормальному розвитку і вихованню, а й буде сприяти цьому, оскільки дитині потрібна любов, турбота та увага обох батьків, а роль батька у вихованні дитини є важливою.
Колегія суддів зауважує, що відповідач та позивач не позбавлені можливості у разі зміни обставин, які б підтверджували наявність негативного впливу контакту батька і дитини на нормальний розвиток дитини чи навпаки покращення її моральнго стану, порушення інтересів дитини чи повноцінного налагодження довірливих стосунків та контакту з дитиною, у визначеному судом порядку, на звернення до суду з відповідним позовом про зміну встановленого способу участі батька у вихованні сина.
Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги відповідача, оскільки висновки суду не у повній мірі відповідають обставинам справи та прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому оскаржуване рішення підлягає зміні.
Керуючись ст.ст. 367, 374,376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Комаренко Оксани Валеріївни – задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду міста Полтави від 18 червня 2025 року – змінити.
Виключити з другого абзаца резолютивної частини рішення слова «за попередньою домовленістю з матір`ю, враховуючи бажання дитини».
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов