Справа № 634/1319/25
Номер провадження 2/634/155/26
Категорія 40
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2026 року сел. Сахновщина Харківська область

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі головуючого судді - Зимовського О.С., за участю секретаря судового засідання – Лісняк С.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Сахновщина Харківської області цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ» через систему "Електронний суд" звернулося до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №159035 від 01.11.2024 у розмірі 11071,02 грн., що складається з 6667 гр. – заборгованість по тілу кредиту, 3903,02 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 501 грн. – заборгованість за комісією, а також судові витрати: судовий збір у сумі 2422,40 гр. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.11.2024 між ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" і ОСОБА_1 у відповідності до Закону України "Про електронну комерцію" було укладено вказаний кредитний договір у електронній формі, підписаний позичальником за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, на суму 6667 грн., який складається з індивідуальної частини, що містить персональні умови кредитування позичальника, графік платежів, та публічної частини, яка є спільною для всіх клієнтів кредитодавця й розміщена на його сайті.
На виконання даного кредитного договору ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" перерахувало позичальнику на його платіжну картку обумовлену суму коштів, цим самим виконавши свої фінансові зобов`язання, а відповідач повинен був повернути кредит, сплатити відсотки за його користування в порядку та строки, визначені договором. Однак відповідач свої кредитні зобов`язання за даним договором належним чином та своєчасно не виконав, у зв`язку з чим має прострочену заборгованість, яка на дату подання позовної заяви становить у розмірі 11071,02 грн., що складається з 6667 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 3903,02 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 501 грн. – заборгованість за комісією.
16.04.2025 ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" і ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" уклали договір факторингу № 16042025, згідно умов якого позивач, як новий кредитор, набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором. Тому дану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.
Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 19.01.2026 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене провадження у даній справі.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, у позовній заяві, представник позивача просила провести судові засідання за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення судом.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової кореспонденції за місцем реєстрації, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, про вручення судової повістки. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової розписки під розписку.
Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за його відсутності. 
Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи маються достатні докази для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою технічного засобу.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до такого висновку.
Як встановлено із матеріалів справи, порядок надання кредиту в ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" визначено Правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС".
У Договорі про споживчий кредит у публічній його частині ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" визначило умови кредитування, які пропонує Товариство загально для всіх позичальників.
01.11.2024 ОСОБА_1 ознайомився з основними умовами кредитування у ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та запропонованою ним публічною пропозицією, на підтвердження чого до позовної заяви долучено Паспорт споживчого кредиту, а також подала заявку на видачу кредиту №159035, які підписала одноразовим ідентифікатором 91088f42.
Після ознайомлення з основними умовами кредитування, ОСОБА_1 в електронній формі уклала з ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" договір про споживчий кредит №159035, який підписала за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 78b65062, за умовами якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 2.6 договору, надати позичальнику грошові кошти в сумі, визначеній у п. 2.2.1 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно з п. 2.6 договору, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, визначені договором (п. 2.1). Сума кредиту становить 6667 грн. Надається не пізніше наступного дня після укладення договору в такому порядку: у розмірі 1667,75 грн. для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №159035 від 01.11.2024, укладеним із кредитодавцем; у розмірі 5000,25 грн на рахунок позичальника № НОМЕР_1 ; у розмірі 1666,75 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно з п. 2.5 індивідуальної частини (п. 2.2.1). Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390,00 % річних. Тип процентної ставки - фіксована (п. 2.3). Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 грн. Стандартний тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 грн (п. 2.4). Комісія за надання кредиту становить 1666,375 грн. що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору (п. 2.5). Загальний строк кредитування 84 днів, із 01.11.2024 до 24.01.2025 (п. 2.6). Денна процентна ставка 5575,77 % (п. 2.7.1). Орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) складає 48209,56 % річних (п. 2.8).
На підтвердження факту перерахування ТОВ «ФК КРЕДІПЛЮС» 01.11.2024 5000,25 грн. на карту № НОМЕР_1 за договором №159035 позивач надав інформаційну довідку.
Про те, що картка № НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 , свідчить письмова інформація АТ Комерційний банк "ПриватБанк" № 20.1.0.0.0/7-260121/84463-БТ від 22.01.2026. Також у цій інформації зазначено, що фінансовим номером телефону є НОМЕР_2 . Саме такий номер телефону вказаний як фінансовий у спірному договорі.
Звертаючись до суду зі вказаним позовом, позивач зазначив, що право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №159035 від 01.11.2024 перейшло до нього на підставі договору факторингу № 16042025, який укладено 16.04.2025 між ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ".
Відповідно до витягу з Додатку № 1 до договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025 (Реєстр прав вимог № 4), ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" отримав право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №159035 від 01.11.2024 року у розмірі 11071,02 грн., що складається з 6667 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 3903,02 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 501 грн. – заборгованість за комісією.
Факт реального переходу права вимоги ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" до відповідачки підтверджується самим договором факторингу та витягом з Додатку до договору факторингу, а також актом приймання-передачі Реєстру № 4 і платіжною інструкцією.
Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного/неналежного виконання умов кредитного договору.
Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, дійшов таких висновків.
Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону).
З урахуванням описаних вимог законодавства, суд дійшов переконання, що ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит №159035 в електронному вигляді, що підтверджує існування між ними кредитних правовідносин, а відтак до цих правовідносин застосовує вимоги ст. 509, 626, 628, 1054 ЦК України.
Так, у ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" свої зобов`язання за договором №159035 від 01.11.2024 виконало в повному обсязі, перерахувавши на користь відповідача 6667 грн.
Як указано вище та підтверджується карткою обліку виконання договору, ОСОБА_1 після перерахування на її корись кредитних коштів не повернув їх, хоча, згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
З урахуванням положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за якими позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержавння процентів встановлюються договором, кредитодавець нараховував позичальнику відсотки, що передбачені умовами кредитного договору, з розміром яких відповідач погодився.
ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором. Заперечень від останньої з даного приводу до суду не надходило. Відповідачка не підтвердила факту належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту та процентів. Будь-яких заперечень не висловлювала ні щодо факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, ні щодо суми заборгованості, яка нарахована ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС".
З урахуванням указаного, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6667 грн., а також за процентами в сумі 3903,02 грн. підлягають до задоволення.
Щодо нарахованої заборгованості за комісією в сумі 501 грн. суд зазначає таке.
Пунктом 2.4 договору про споживчий кредит №159035 від 01.11.2024 передбачено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, а саме: 1,00 грн - знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту та 100,00 грн - стандартний тариф комісії за управління та обслуговування кредиту. Водночас у договорі не зазначено конкретного переліку послуг кредитодався, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачці, та за які встановлена щомісячна комісія.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".
За обставинами цієї справи пунктом 2.4 договору про споживчий кредит №159035 від 01.11.2025 встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування".
Враховуючи наведене, суд уважає, що положення кредитного договору №159035 від 01.11.2025 про зобов`язання позичальниці сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно є нікчемними. Відтак, позивачем у даній справі безпідставно заявлено до стягнення заборгованість по комісії на суму 501 грн. тому в цій частині позову слід відмовити.
Факт переходу права вимоги до ОСОБА_1 від ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" до ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" підтверджується описаними вище договором факторингу, реєстром прав вимог №4, актом приймання-передачі реєстру №4 та платіжною інструкцією, відповідає вимогам ст. 1077, 1078 ЦК України, відповідно до яких за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Договір, укладений між відповідачкою та первісним кредитором, договір факторингу, укладені між первісним кредитором та ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаних правочинів.
Таким чином, позивач підтвердив своє право вимоги до відповідачки за договором про споживчий кредит №159035 від 01.11.2024.
Після отримання права вимоги до ОСОБА_1 , ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" не здійснювало будь-яких інших нарахувань.
Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідачка істотно порушив умови договору про споживчий кредит №159035 від 01.11.2024, у встановленому порядку та строки не погашав кредит та проценти за користування ним, позивач набув права вимоги за вказаним зобов`язанням на підставі описаного вище договору факторингу, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 10570,02 грн., із яких: 6667 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3903,02 грн. - заборгованість за процентами, а позовні вимоги задовольнити частково, відмовивши у стягненні заборгованості за комісією.
Щодо судових витрат, суд уважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до положень частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
На підтвердження понесених позивачем судових витрат за надання правничої допомоги в розмірі 7000,00 гривень, позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, який укладений між АБ "Соломко та партнери" та ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ»; додаткову угоду № 25770894158 до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025; акт прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Соломка О.В. та довіреність ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" на адвоката Соломка О.В.
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Як установлено в ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу частини 3 статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).
Враховуючи значення справи для сторін, характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, співмірність витрат зі складністю справи та виконаною роботою, часом, який необхідний для виконання такої роботи адвокатом суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 3000 грн. При визначені розміру судових витрат суд враховує, що зазначена справа є типовою для фінансової установи, а тому покладення наведеної Товариством суми лише на одного відповідача не відповідає вимогам розумності та справедливості. Виключних обставин, що потребували значного часу на підготовку позовної заяви та відповідних додатків до неї, адвокатом не наведено.
Питання щодо судових витрат зі сплати судового збору суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог.
Суд установив, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.
У зв`язку із частковим задоволенням позову відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог.
Відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 2312 грн. 78 коп. (10570,02 х 2422,40/11071,02 = 2312,78).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264, 265, 268, ЦПК України, суд, -

ухвалив:
Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 34, офіс 333), (Код ЄДРПОУ: 43541163) заборгованість за кредитним договором № 159035 від 01.11.2024 у розмірі 10570,02 грн. (десят тисяч п`ятсот сімдесят гривень 02 коп.).
В інший частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 34, офіс 333), (Код ЄДРПОУ: 43541163) суму сплаченого судового збору в розмірі 2312,78 грн. ( дві тисячі триста дванадцять гривень 78коп.) та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень). 
Заочне рішення може бути переглянуте Сахновщинським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: