Номер провадження 2/754/5216/26
Справа №754/1967/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

11 травня 2026 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Коваленко І.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами справи без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 11 219,2 грн, 
Стислий виклад позицій сторін
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС", як новий кредитор за кредитним договором № 1304305485970 від 15.02.2023, звернувся до суду з позовом до Відповідачки,  ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості в розмірі 11219,20 грн, яка складається 4000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 7219,20 грн заборгованість за відсотками.
Також Позивач просить покласти на Відповідачку судові витрати, які складаються зі сплаченого ним судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
Відповідачка правом подання відзиву не скористалася.
КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (письмове провадження) відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України.
Щодо розгляду справи у змішаній формі. Відповідно до пункту 113 Розділу V Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей.
Відповідно до пункту 1 розділу VII Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).
Суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у змішаній формі з метою процесуальної економії, дотримання розумних строків та уникнення зволікань, що відповідає принципам та завданням цивільного судочинства.
Ухвала про відкриття провадження надсилалась за адресою місця проживання Відповідачки, зареєстрованою у встановленому законом порядку ( АДРЕСА_1 ), проте Відповідачки не виявлено в місці проживання. Поштове відправлення повернулися на адресу Суду без вручення з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", що є належним повідомленням про розгляд справи та врученням ухвали про відкриття провадження у справі (пункт 4 частини восьмої статті 128, пункт 5 частини шостої статті 272 ЦПК України).
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету... на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає... (частина перша статті 131 ЦПК України).
Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом (частина десята статті 130 ЦПК України).
Суд з метою належного інформування Відповідачки, яка не має електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, вжив додаткових заходів та застосував альтернативні способи комунікації. Зокрема, окрім офіційних судових повісток, інформацію про суд, що розглядає справу, склад сторін, предмет позову, а також місце, дату та час судового засідання було доведено до відома Відповідачки через Портал Дія.
Крім того, Суд надсилав відповідну інформацію на повідомленій у позовній заяві номер телефону Відповідачки та електронну пошту, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою.
Отже, Відповідачка була належним чином повідомлена про розгляд справи.
У зв`язку з ненаданням Відповідачкою відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, і не заявлення клопотання про надання додаткового часу для подання відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина восьма статті 178, частина друга статті 192 ЦПК України).
УСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ ТА ЇХ ОЦІНКА СУДОМ
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України).
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України "Про споживче кредитування", який встановлює, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (пункт 1-1 частини першої статті 1).
Також цей Закон встановлює, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (пункт 4 частини першої статті 1, абзац четвертий частини другої статті 8).
Порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися) зазначаються у договорі про споживчий кредит (пункт 10 частини першої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування").
15.02.2023 ТОВ "ФК "ВІВА КАПІТАЛ" та Відповідачка,  ОСОБА_2 , уклали договір про надання фінансового кредиту продукту "СТАРТ" № 1304305485970 у формі електронного документа з урахуванням особливостей укладання кредитного договору в електронному вигляді, що визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Відповідачка підписала договір про надання кредиту електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Y3Q2W7, що був надісланий на телефон 380673612172 та електронну пошту yv_grineva@ukr.net. 
Відповідно до умов договору сторони погодили наданя кредиту у розмірі 3 500,00 грн, строком на 10 днів до 25.02.2023 (пункти 1.1, 1.3., 1.7. Договору)
Відповідно до пункту 1.9.1. Договору у період строку дії договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 726,35 процентів річних, що становить 1,99 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним.
Первісний Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, перерахувавши 3 500,00 грн на банківську картку Відповідачки № НОМЕР_1 . Факт перерахування 15.02.2023 о 18:03 коштів у сумі 3 500,00 грн підтверджується листом - ТОВ "Платежі Онлайн" № 1992/10 від 09.10.2023.
Суд, оцінюючи надані Позивачем докази, визнав, що довідка, видана фінансовою компанією (суб`єктом господарювання у сфері надання платіжних послуг) є належним доказом. Вона містить інформацію про здійснення платежу в рамках договірних відносин між кредитором і Відповідачкою, що безпосередньо свідчить про проведення фінансової операції та повністю відповідає вимогам законодавства щодо належності, допустимості та достовірності доказів. Така довідка у сукупності з електронним договором є належним первинним документом у розумінні статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", оскільки вона містить відомості про здійснену операцію.
Суд, ураховуючи принцип змагальності, бере до уваги також відсутність будь-яких заперечень щодо вказаних обставин зі сторони Відповідачки, а також те, що укладенню договору передувала ідентифікація Відповідачки, яка самостійно вказала номер картки, на яку необхідно перерахувати кошти.
Суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку заборгованості, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми заборгованості та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначення позивачем максимального розміру заборгованості та інших нарахувань (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.09.2020 у справі № 916/4693/15; постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.10.2020 у справі № 911/19/19 (пункт 33), постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі № 925/872/21 (пункт 76); постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 у справі № 320/8618/15-ц).
Відповідачка порушила умови кредитного договору та не повернула у встановлений договором строк отримані кредитні кошти у повному обсязі. Позивач стверджує, що заборгованість за тілом кредиту становить 4000,00 грн. 
Водночас доказів надання суми кредиту у заявленому розмірі не надав. Заборгованість за тілом кредиту становить 3 500,00 грн.
Суд також перевірив розрахунок заборгованості процентів та встановив, що Позивач нараховував проценти за користування кредитом поза межами узгодженого строку кредитування, а саме до 28.05.2023.
Водночас відповідно до усталеної судової практики Великої Палати Верховного Суду, зокрема у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 та від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за "користування кредитом" (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 146 постанови від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за "користування кредитом", сформульованого у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.
Відповідно до пункту 1.8. Договору позичальник має право ініціювати продовження строку кредитування (пролонгації), установленого договором, на підставі звернення до Кредитодавця в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації споживачем такого права. Таке право реалізується шляхом здійснення погашення відсотків за користування кредитом в будь-який день протягом строку дії Договору та Пільгового періоду та підписання додаткової угоди до договору шляхом введення одноразового ідентифікатора (ОТП-паролю), який надсилається Позичальнику смс-повідомленням. Кількість Пролонгацій, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. Ініціювання споживачем продовження (пролонгації) строку дії договору відбувається без зміни попередньо укладеного договору в бік погіршення.
Суд виходить з того, що строк кредитування за кредитним договором був визначений до 25.02.2023 (пункт 1.7. Договору). 
Позивач мав право продовжити строк кредитування за виконанням двох умов: 
погашення відсотків за користування кредитом;
підписання додаткової угоди (пункт 1.8. Договору).
Матеріали справи не містять підписаних додаткових угод про продовження строку кредитування, тому Позивач не мав права нараховувати відсотки за користування кредитом після 25.02.2023. 
Суд також встановив, що процентів за користування кредитом наразововувались на тіло кредиту у розмірі 4 000,00 грн (доказ - розрахунок заборгованості). Водночас матерілами справи підтверджується надання Відповідачці кредитних коштів у розмірі 3 500,00 грн. Доказів видачі додаткових кредитних коштів матеріали справи не містять.
Отже, розрахунок заборгованості здійснено за межами строку кредитування й із застосуванням неправильної суми заборгованості (тіло кредиту) для нарахування процентів.
Суд здійснив власний розрахунок заборгованості виходячи з того, що сума кредиту стпновить 3 500,00 грн, строк кредитування - 10 днів, тобто до 25.02.2023; процентна ставка - 1,99% в день, і визначив, що належний розмір процентів за користування кредитом становить 696,50 грн (3 500,00 грн х 1,99% х 10).
Згідно з деталізованим розрахунком заборгованості Відповідачка після сплисву строку кредитування здійснила дві оплати: 15.03.2023 - 400 грн а 10.05.2023 - 500 грн, що в сумі становить 900,00 грн. Ці суми Суд зараховує у погашення процентів, які повністю покривають заборгованість за процентами. Залишок коштів у розмірі 203,50 грн (900,00 грн - 696,50 грн), що прямовуються на погашення тіла кредиту, таким чином заборгованість за тілом кредиту становить 3 296,50 грн.
У зв`язку з викладеним, Суд задовольняє позовні вимогу частково у розмірі 3 296,50 грн. У задоволенні позовних вимог у розмірі 7 922,70 грн (11 219,20 грн - 3 296,50 грн) слід відмовити.
Щодо набуття Позивачем права грошової вимоги до Відповідача
04.10.2023 між Первісним кредитором та Позивачем було укладено Договір факторингу № 04102023/2.
Позивач надав копію договору факторингу, Витяг з Додатку до договору факторингу (Витяг з Реєстру боржників), де підтверджується, що право вимоги саме до ОСОБА_1 за договором № 1304305485970 було передано новому кредитору (зазначена сума переданого боргу 11219,20 грн) платіжну інструкцію № 4855 від 12.10.2023 про перерахування Позивачем на рахунок ТОВ "ФК "ВІВА КАПІТАЛ" 274 867,25 грн як оплати за відступлення прав вимоги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Презумпція чинності Договору факторингу № 04102023/2 не спростована, договір не визнано недійсним на підставі рішення суду, яке набрало законної сили (стаття 204 ЦК України). У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010).
Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника. При цьому, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору.
Судом встановлено, що після відступлення Позивачу права грошової вимоги, Відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості за кредитом ні на рахунки нового кредитора, ні на рахунки первісного кредитора.
Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку, що Позивач належним чином набув статусу нового кредитора та наділений повноваженнями вимагати від Відповідача виконання грошового зобов`язання за договором про споживчий кредит.
Розподіл судових витрат
Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, відшкодовуються за рахунок іншої сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратам (частина друга статті 137 ЦПК України).
Позивач сплатив судовий збір у сумі 2 422,40 грн. Також Позивач просить відшкодувати 6 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Суд перевірив і встановив, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначено згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що підлягає сплаті відповідною стороною (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). 
Зокрема, розмір витрат визначено згідно з умовами Договору про надання правової допомоги №42649746 від 01.01.2025 року, укладеного між Позивачем та адвокатом Лівак Іванною Миколаївною, та додатковрї угоди № 1304305485970 від 17.11.2025 року до вказаного договору, якою передбачено, що адвокат зобов`язався надати правничу допомогу, пов`язану з представництвом та захистом інтересів Клієнта саме у справі про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 , а також актом № 1304305485970 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги від 17.11.2025 року. 
За висновком Суду розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову (частина четверта статті 137 ЦПК України). Відповідач не доводив неспівмірності витрат, не заявляв клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Суд задовольнив позовні вимоги на загальну суму 3 296,50 грн, що становить 29,40% (3 296,50/11 219,20) задоволених вимог. Відповідно з Відповідачки підлягає стягненню на користь Позивача судовий збір у розмірі 712,18 грн (2 422,40 грн х 29,40%) та витрати на правничу допомогу в розмірі 1 764,00 грн (6 000,00 грн х 29,40%).
Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, Суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" заборгованість у загальній сумі 3 296,50 грн, судовий збір у розмірі 712,19 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 764,00 грн.
У решті позовних вимог відмовити.
Позивач (Стягувач): Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" (ЄДРПОУ: 42649746, адреса для листування: 07406, Київська обл., м.Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1; IBAN: НОМЕР_2 в АТ «ПУМБ», МФО: 334851).
Відповідач (Боржник): ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса реєстрації:  АДРЕСА_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частини четверта та п`ята статті 268 ЦПК України), 11 травня 2026 року.
Суддя Інна КОВАЛЕНКО