Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Справа № 173/1710/26
Номер провадження2-о/173/76/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
повне
29 червня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,
за участі: 
секретаря Салтикової С.І.,
заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Верхньодніпровська міська рада, Друга Кам`янська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу.
Заявлені вимоги обґрунтовує тим, щопротягом тривалого часу заявник проживала однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , з 30 січня 2002 року та до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони постійно проживали разом однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, разом несли витрати на утримання житла, оплату комунальних послуг, придбання продуктів харчування та речей для побуту, брали участь у вирішенні повсякденних сімейних питань. Фактичним місцем їхнього спільного проживання та ведення сімейного побуту був житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . 
Постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у прийнятті спадщини, оскільки факт проживання однією сім`єю повинен бути підтверджений рішенням суду. Встановлення факту сумісного проживання між померлим та заявником протягом не менш 5 років до часу відкриття спадщини заявнику необхідно для оформлення спадщини.
Провадження у справі відкрито 01.06.2026.
Заявник у судовому засіданні підтримала подану заяву та пояснила, що з ОСОБА_3 вони спільно проживали однією сім`єю з 2001 року, тобто близько 25 років, без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання вони придбали житловий будинок, який наразі вона не може оформити у спадщину через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. До початку спільного проживання з померлим заявник перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого має доньку. Шлюб із першим чоловіком було розірвано 28 квітня 2010 року. Зазначила, що спочатку вони з ОСОБА_3 проживали у гуртожитку, згодом - у її батьків, а у 2021 році спільно придбали житловий будинок, право власності на який було зареєстровано за ОСОБА_3 . У цьому будинку вони проживали разом, здійснювали ремонт, обоє працювали, мали спільний бюджет, спільно вели домашнє господарство та утримували її доньку від першого шлюбу.
Також заявник пояснила, що вони мали намір зареєструвати шлюб, однак на той час ОСОБА_3 уже тяжко хворів, у зв`язку з чим здійснити реєстрацію шлюбу вони не встигли.
Представник заявника в судовому засіданні підтримала заявника з підстав, викладених у заяві. 
Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечували.
Вислухавши сторону заявника, свідків, дослідив матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
28.12.2020 року ОСОБА_3 придбав земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок з надвірними спорудами та побудовами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку, зареєстрованого в реєстрі за № 1075 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 238962953 від 28.12.2020.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 17.11.2025.
Згідно Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 84079131 від 05.02.2026, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 заведена 05.02.2026 та зареєстрована у нотаріуса за № 79/2026, у спадковому реєстрі за № 75189202.
Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 85126116 від 05.05.2026, відомості про наявність заповітів чи спадкових договорів складених від імені ОСОБА_3 відсутні.
Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 84078497 від 05.02.2026, відомості про наявність виданих свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 відсутні.
Матеріалами спадкової справи № 79/2026, 05 травня 2026 року підтверджено, що заявник подала заяву про прийняття спадщини на майно, яке належить померлому ОСОБА_3 . Цього ж дня батько померлого, ОСОБА_4 подав до державного нотаріуса заяву, у якій відмовився від своєї обов`язкової частини у спадщині на користь ОСОБА_1 , яка спільно проживала з його сином та вела з ним спільний побут протягом 25 років. 
05 травня 2026 року постановою державного нотаріуса ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки не надано доказів фактичного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем.
Депутатом Верхньодніпровської міської ради Пільгуй Н. складено акт, засвідчений секретарем Верхньодніпровської міської ради 09.04.2026, про підтвердження факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного побуту та спільного господарства, згідно якого ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не перебували у зареєстрованому шлюбі, однак фактично проживали як чоловік та жінка, мали усталені сімейні відносини, спільний центр життєвих інтересів і взаємні права і обов`язки, притаманні сім`ї.
Суду надано ряд копій платіжних інструкцій, згідно яких заявник неодноразово переказувала грошові кошти ОСОБА_3 , сплачувала рахунки за комунальні послуги по буд. АДРЕСА_1 , 
Судом також досліджено фотознімки, надані стороною, на яких зображені чоловік та жінка, зовні схожі на заявника та померлого ОСОБА_3 . На фотографіях особи перебувають у невимушеній обстановці: обіймаються, усміхаються, демонструють емоційну близькість та взаємну прихильність.
Частина знімків зроблена під час спільного дозвілля та відпочинку з дитиною та друзями, зокрема – у побутовій атмосфері та на природі, що свідчить про проведення часу разом поза межами формального спілкування.
У ході дослідження зазначених фотознімків заявник детально пояснила, коли саме та за яких обставин були зроблені ці фотознімки. Зокрема, наявні знімки 2005 року, знімки 2014 рокі під час відвідування сестри померлого за межами України. Частина світлин, зокрема, датована 2017, 2024 роками.
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що заявник її однокласниця та кума. Знає заявника та ОСОБА_3 як пару, яка мала сталі стосунки з 2002 року. Вони стали разом проживати у гуртожитку, разом з ними проживала донька заявника. ОСОБА_6 разом як звичайна сім`я, разом виховували дитину. Свідок та заявник разом з чоловіками ходили один до одного у гості. Потім вони разом переїхали жити до матері заявника, а пізніше купили хату. Похованням ОСОБА_3 займалася заявник, його родичі проживали далеко, до стосунків із заявником сім`ї він не мав.
Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 вона знає давно. Знає, що у неї були стосунки з ОСОБА_3 як у чоловіка і жінки, вони мали спільний побут, перед війною купили будинок поруч з нею. Зі свідком та її чоловіком вони спілкувалися з побутових питань. Бачила, що у них були дуже гарні стосунки, до доньки ОСОБА_8 померлий ставився як до власної. Його похованням займалася заявник, ніколи не чула, щоб у ОСОБА_3 колись була інша родина. 
Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Статтею 315 ЦПК України визначено які категорії справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають розгляду в порядку окремого провадження. Пунктом 8 ч.1 вказаної статті передбачено встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За змістом ч.2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.
За положеннями частин першої-другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
З урахуванням зазначеного, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті3,74 СК України).
У постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.
Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи).
Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо.
До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.
Згідно пояснень заявника, наданих у судовому засіданні, у 2010 році вона зареєструвала в органах РАЦС розірвання шлюбу з колишнім чоловіком. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2009 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 .
Умовами встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є наступні: 1) відсутність між ними офіційно зареєстрованого шлюбу, як і не перебування кожного з них в іншому офіційному шлюбі; 2) ведення спільного господарства; 3) наявність спільного бюджету; 3) наявність взаємних прав та обов`язків як у подружжя; 4) наявність інших обставин, що можуть свідчити про реальність сімейних стосунків між особами.
Відповідно до статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З урахуванням викладеного, зокрема характеру зображених на фотознімках взаємин між особами, платіжних інструкцій про сплату комунальних послуг заявником по домоволодінню померлого, показань свідків та інших письмових доказів, суд дійшов висновку, що між зазначеними особами існували ознаки сімейних відносин, оскільки встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вели спільне господарство та мали спільний бюджет, приймали спільну участь у питанні життєзабезпечення їх сім`ї та проведенні дозвілля, разом виховували доньку заявника.
Факт тривалого спільного проживання, ведення спільного господарства, а також взаємна матеріальна та моральна підтримка свідчать про стабільні сімейні відносини, які за своїм змістом відповідають поняттю сім`ї, визначеному Сімейним кодексом України, незалежно від відсутності державної реєстрації шлюбу.
Таким чином, оцінюючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить переконання про доведеність факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Суд зазначає, що встановлення даного юридичного факту має істотне значення для заявника, оскільки породжує юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією права на отримання спадщини.
Крім того, суд враховує, що встановлення такого факту є єдиним можливим способом підтвердження існування сімейних відносин у судовому порядку, оскільки інший позасудовий порядок встановлення зазначених обставин чинним законодавством не передбачений.
Разом із тим, на момент початку спільного проживання позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, який було розірвано лише у 2010 році, що підтверджується наявними у справі доказами.
Відповідно до положень сімейного законодавства України встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу можливе лише за умови, що жоден із чоловіка та жінки не перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі. Отже, період спільного проживання позивачки з померлим до розірвання її попереднього шлюбу не може бути врахований як період проживання однією сім`єю у розумінні закону. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню шляхом встановлення факту проживання позивачки однією сім`єю з померлим без реєстрації шлюбу лише з моменту припинення її попереднього зареєстрованого шлюбу, тобто з 28.04.2010 року і до дня смерті померлого.
Тому заява ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263, 265, 268, 315 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), заінтересовані особи: Верхньодніпровська міська рада (Дніпропетровська область, Кам`янський район, пр. Шевченка, буд.21 ЄДРПОУ 04052595), Друга Кам`янська державна нотаріальна контора (Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Наддніпрянський, буд. 1-г, ЄДРПОУ 03102853), про встановлення факту родинних відносин – задовольнити частково.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю, як чоловіка і жінки, без реєстрації шлюбу, у період з 28.04.2010 по ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.
Повний текст рішення суду, з урахуванням ч.3 ст. 124 ЦПК України, складений 06.07.2026. 

Суддя: Є.В. Челюбєєв