Справа № 587/916/26 

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 травня 2026 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62026170040001094 від 28 січня 2026 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Київ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, РНОКПП: НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
24 лютого 2022 року Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 20 січня 2025 року за №20 старшого лейтенанта ОСОБА_6 призначено на посаду заступника командира 3 механізованого батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 24 січня 2026 року за №25 молодшого сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця - снайпера 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 7 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 .
Згідно з положеннями ст. ст. 29 - 33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України заступник командира НОМЕР_3 механізованого батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 капітан ОСОБА_6 за своїм службовим становищем та військовим званням є безпосереднім начальником для молодшого сержанта ОСОБА_5 .
Під час проходження військової служби молодший сержант за мобілізацією ОСОБА_5 відповідно до положень Військової присяги, вимог ст. ст. 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконувати накази командирів (начальників).
Єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Однак, молодший сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи військову службу в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, близько 09 год. 45 хв. 28 січня 2026 року, перебуваючи в н.п. Степанівка, Сумського району Сумської області під час доведення бойового розпорядження командира БТГр « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_4 омбр №06/1/27/3 дск КСП БТГр Запсілля від 27 січня 2026 року щодо заступання на бойове чергування на СП «Динамо» з метою підсилення спостережних позицій, недопущення прориву противника в глибину оборони підрозділів, удосконалення системи спостереження та вогневого ураження, нарощування фортифіційного обладнання позицій, яке доведено заступником командира 3 механізованого батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_6 , в присутності свідків – військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , відкрито відмовився виконувати наказ начальника у формі вказаного бойового розпорядження, посилаючись на незадовільний морально-психологічний стан.
Відкрита відмова молодшого сержанта ОСОБА_5 виконати письмовий наказ - бойове розпорядження командира БТГр « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_4 омбр №06/1/27/3 дск КСП БТГр Запсілля від 27 січня 2026 року потягла за собою підрив дисципліни підрозділу, зниження рівня бойової готовності, невиконання завдань за призначенням.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за фактичних обставин, установлених під час досудового розслідування та викладених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі та пояснив, що згоден з пред`явленим обвинуваченням. Зазначив, що є військовослужбовцем та дійсно близько 09 год. 45 хв. 28 січня 2026 року, перебуваючи в н.п. Степанівка, Сумського району, Сумської області, під час доведення бойового розпорядження командира БТГр « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 27 січня 2026 року щодо заступання на бойове чергування на СП «Динамо» з метою підсилення спостережних позицій, недопущення прориву противника в глибину оборони підрозділів, удосконалення системи спостереження та вогневого ураження, нарощування фортифіційного обладнання позицій, яке доведено заступником командира 3 механізованого батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 , який за своїм службовим становищем є для нього начальником, в присутності свідків – військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , відкрито відмовився виконувати наказ начальника у формі вказаного бойового розпорядження. Причиною відмови зазначив низький морально-психологічний стан, про кримінальну відповідальність за непокору попереджався, розумів, що порушує норми законодавства. У вчиненому щиро розкаявся, бажає продовжувати військову службу.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Ураховуючи, що обвинувачений не заперечує фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, як вони викладені вище, підтвердивши свою позицію в судовому засіданні, а також те, що ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд, переконавшись в добровільності позиції зазначених осіб, з урахуванням думки учасників процесу вважав, що дослідження доказів на підтвердження вини обвинуваченого, отриманих під час досудового провадження, в судовому засіданні не є доцільним.
Отже, суд вважав за можливе з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України допитати обвинуваченого та дослідити матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, письмові докази щодо розміру судових витрат та речових доказів.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 402 КК України як непокору, яка виразилась у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.
Вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, суд вважає доведеною.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до положень статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, а також ставлення ОСОБА_5 до скоєного, яке полягає у визнанні ним вини та щирому розкаянні у вчиненому, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.
Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він на диспансерному обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є учасником бойових дій, брав безпосередню участь у бойових діях на різних напрямках, починаючи з 2022 року, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
З урахуванням перелічених обставин, особи винного, його ставлення до скоєного, зважаючи на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, у виді позбавлення волі, та за правилами ст. 58 КК України замінити призначене покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців.
На переконання суду призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
На підставі ст. 72 КК України суд уважає необхідним зарахувати у строк призначеного ОСОБА_5 покарання строк попереднього ув`язнення з 28 січня 2026 року по 30 січня 2026 року включно з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців.
Судові витрати та речові докази у справі відсутні, цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.
Керуючись статтями 349, 367-370, 373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 58 КК України замінити основне покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки покаранням у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 10 (десяти) відсотків грошового забезпечення (Отримувач платежу: ГУК Сум.обл/Сумський р/21081100 Код отримувача: 37970404 Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат) Рахунок отримувача: UA228999980313080106000018355 Найменування коду класифікації доходів бюджету: адміністративні штрафи та інші санкції, справа №587/916/26).
Роз`яснити ОСОБА_5 , що під час відбування покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк призначеного ОСОБА_5 покарання зарахувати попереднє ув`язнення з 28 січня 2026 року по 30 січня 2026 року включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя       ОСОБА_1