Справа № 570/1030/26
Номер провадження 2/570/1390/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2026 року м.Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В.,  
за участю секретаря судового засідання Ярошик І.Р.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоомелянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, - 
в с т а н о в и в :
02.03.2026 року до Рівненського районного суду Рівненської області звернулася ОСОБА_1 (далі — позивач) із позовною заявою до Великоомелянської сільської ради Рівненського району Рівненської області (далі — відповідач), в якій просить визнати за нею право на земельну ділянку (пай) розміром 3,23 умовних кадастрових гектари у колективній власності пайового сільськогосподарського підприємства «Нове життя» згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РВ №0053379 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Короткий зміст заяв по суті справи. 
Так, позивачка зазначає, що вона є спадкоємицею за законом майна після смерті її діда ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Серед іншого до спадкової маси входить право на земельну частку (пай), яке мій дід успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_3 .
Спадщину після смерті діда вона прийняла, за її заявою про прийняття спадщини спадкова справа заведена приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Деренько Р.І. Інших спадкоємців за законом, зокрема спадкоємців першої черги немає, оскільки єдиний син ОСОБА_4 , він же її батько — ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно листа ГУ Держгеокадастру у Рівненській області №29-17-0ю2-2064/2-25 від 01.05.2025 року, в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) зроблено запис №3755 від 11.09.1996 року щодо реєстрації сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_3 серії РВ №0053379, однак підпис власника сертифіката про його отримання у відповідній графі відсутній.
Тим же листом ГУ Держгеокадастру у Рівненській області повідомляє, що станом на 01.09.2013 року, інформація щодо видачі державних актів на право власності на земельні ділянки (в тому числі взамін сертифіката серії РВ №0053379) на території Рівненського району Рівненської області ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в ГУ Держгеокадастру у Рівненській області відсутня.
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.06.2025 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона не надала нотаріусу оригінал Сертифіката на земельну частку (пай).
Крім того, вказує, що в силу положень ст.529 та ч.1 ст.549 ЦК УРСР, ОСОБА_2 був спадкоємцем першої черги майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та прийняв спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Інших спадкоємців першої черги або спадкоємців за заповітом не було. ЇЇ дід прийняв спадщину після смерті своєї матері, проте належним чином її не оформив. Цей факт підтверджується довідкою №2698/09-01/23 від 27.10.2023 року виданою відділом ЦНАП Клеванської селищної ради Рівненського району, відповідно до якої на момент смерті ОСОБА_3 разом із нею були зареєстровані та проживали в будинку АДРЕСА_1 її син — ОСОБА_2 , її онук ОСОБА_5 , її невістка ОСОБА_6 та її правнучка ОСОБА_1 .
Оскільки отримати від компетентних державних органів сертифікат на земельну ділянку (пай) діда позивачки не видається за можливе, а свідоцтво про спадщину нотаріусом може бути видане лише при наявності оригіналу сертифікату, а тому для подальшого оформлення позивачкою спадщини після смерті її діда ОСОБА_2 позивачка просить визнати за нею право на земельну ділянку (пай) розміром 3,23 умовних кадастрових гектарів у колективній власності пайового сільськогосподарського підприємства «Нове життя» згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РВ №0053379.
21.04.2026 року від відповідача у справі – представника Великоомелянської сільської ради Карпюк А.Л. надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Крім того, представник вказала про те, що відповідач не заперечує проти задоволення позову. Позовні вимоги щодо визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом відповідач визнає в повному обсязі. А тому просили в порядку ст.ст.206, 211 ЦПК України прийняти визнання позову відповідачем та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 05.03.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито загальне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 01.04.2026 року.
01.04.2026 року підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача до 14:00 год 22.04.2026 року.
В підготовче судове засідання учасники справи, будучи повідомленими про час та дату розгляду справи, до суду не з`явилися. 
Від представника позивача – адвоката Штогун Н.Є. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника. Вказує про те, що сторона позивача підтримує позовні вимоги у повному обсязі.
Від відповідача у справі – представника Великоомелянської сільської ради Карпюк А.Л. надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Крім того, представник вказала про те, що відповідач визнає позовні вимоги та просила прийняти визнання позову. 
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні у відсутність сторін, з урахуванням наявних в розпорядженні суду доказів.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини справи, встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування.
Відповідно до ч.1, ч.4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Так, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею після смерті свого діда ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки спільно проживала з ним за однією адресою в АДРЕСА_1 , вела з ним спільне господарство, фактично володіє та користується спадковим майном. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що Клеванською селищною радою Рівненського району Рівненської області складено актовий запис про смерть №101 від 15.11.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .
Після смерті діда, позивачка в установленому законом порядку прийняла спадщину, оскільки є єдиною спадкоємицею після смерті діда, оскільки її батько ОСОБА_5 — який є єдиним сином її діда та єдиним спадкоємцем після його смерті, також помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис №117, яке видане Клеванською селищною радою 20.12.2003 року. 
Вказані обставини також підтверджуються копіями матеріалів спадкової справи №37/2025, заведеної приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Деренько Р.І. щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , які долучені до матеріалів позовної заяви. 
Так, згідно свідоцтва про народження батька позивачки, серія НОМЕР_3 видане 02.12.1955 року, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_7 . 
Згідно свідоцтва про народження діда позивачки ОСОБА_2 серія НОМЕР_4 виданого 04.11.1971 року, такий народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками записані: батько - ОСОБА_8 та матір — ОСОБА_9 . 
До спадкової маси, як зазначає позивачка, входить право на земельну частку (пай), яке її дід успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_3 .
Так, згідно Довідки №2698/09-01/23 від 27.10.2023 року відділу ЦНАП Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та знята з реєстраційного обліку 17.07.2000 року у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 . На момент смерті ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані такі особи: ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ).
Згідно довідки відділу ЦНАП Клеванської селищної ради №0698/09-01/24 від 21.03.2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , дійсно проживала разом зі своїм дідом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . 
Так, згідно відповіді на адвокатський запит №29-17-0.2-2064/2-25 від 01.05.2025 року з ГУ Держгеокадастру у Рівненській області зазначено про те, що в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) зроблено запис від 11.09.1996 за №3735 щодо реєстрації сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_3 серії РВ №0053379, однак підпис власника сертифіката про його отримання у відповідній графі відсутній. Станом на 01.01.2013 року інформація щодо видачі державних актів на право власності на земельні ділянки (в тому числі взамін сертифіката серії РВ №0053379) на території Рівненського району Рівненської області ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в Головному управлінні Держгеокадастру у Рівненській області відсутня.
Згідно листа Рівненського обласного державного нотаріального архіву Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ліани Реви №589/01-24 від 28.08.2024 року, вказано про те, що відповідно до Алфавітних книг обліку спадкових справ Рівненської районної державної нотаріальної контори, які були передані на зберігання до Рівненського обласного державного нотаріального архіву, включно по 2017 рік, спадкова справа щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 — не заводилась.
Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №29-17-0.2-3162/2-25 від 01.07.2025 року, вказано, що відповідно до протоколу №1 засідання комісії та додатку №2 до протоколу комісії колективного пайового сільськогосподарського підприємства «Нове життя» Рівненського району від 22.07.1996 року с.Грушвиця, громадянка ОСОБА_3 включена до списку громадян — членів колективного пайового сільськогосподарського підприємства «Нове життя» Великоомелянської (Грушвицької) сільської ради Рівненського району Рівненської області. 
Згідно постанови приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Деренька Р.І. від 11.06.2025 року, останній відмовив спадкоємцю ОСОБА_1 у видачі на її ім`я Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» с.Грушвиця Рівненського району Рівненської області і належала ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_2 , який прийняв спадщину та не оформив її, у зв`язку з відсутністю сертифіката на право на земельну частку (пай) або ж інформації про наявність, розмір та належність спадкодавцеві земельної частки (паю).
Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №29-17-0.2-3296/2-25 від 08.07.2025 року, згідно розпорядження голови Рівненської районної державної адміністрації від 21.08.1996 року №589 «Про затвердження вартості та розміру земельної частки (паю) по колективному пайовому сільськогосподарському підприємству «Нове життя»», розмір земельної частки (паю) становить 3,23 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). 
Враховуючи викладене, у зв`язку з відсутністю в позивачки правовстановлюючих документів, зокрема сертифікату на право на земельну ділянку (пай), яка належала матері її діда — ОСОБА_3 , позивачка не може реалізувати своє право на спадщину, позивачка просить визнати її право на земельну частку (пай) в порядку спадкування. 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу членів.
Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією (п.5 Указу)
З огляду на зазначене, особа набуває право на земельний пай за наявності зокрема таких умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта.
Вказаний висновок узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 02 березня 2020 року у справі № 573/813/19-ц (провадження № 61-1543св20), від 13 травня 2020 року у справі № 627/66/17 (провадження № 61-42431св18), від 20 травня 2020 року у справі № 384/642/17 (провадження № 61-37931св18), від 02 вересня 2020 року у справі № 530/311/19 (провадження № 61-18113св19), від 22 жовтня 2020 року у справі № 149/2978/18 (провадження № 61-4932св19), від 16 грудня 2020 року у справі № 637/672/19-ц (провадження № 61-553св20), від 23 грудня 2020 року у справі № 609/1117/18 (провадження № 61-5685св19), від 16 червня 2021 року у справі № 137/1642/19 (провадження № 61-13243св20).
Аналогічні положення в подальшому були затверджені в Законі України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року.
Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Відповідно до статті 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Указу Президента України від 08.09.95 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», особа набуває право на земельний пай за наявності таких умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.
Зі змісту наявних в розпорядженні суді документів, можна зробити висновок, що такі умови щодо предмету спору у даній справі виконані, оскільки згідно даних листа Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області зазначено про те, що в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) зроблено запис від 11.09.1996 року за №3735 щодо реєстрації сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_3 серії РВ №0053379, однак підпис власника сертифіката про його отримання у відповідній графі відсутній. 
Тобто з наведеного слідує, що матір померлого діда позивачки — ОСОБА_3 фактично набула право на земельну частку (пай), однак не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), тобто особа розпочала процедуру отримання права власності на земельну частку (пай), однак фактично не отримала свідоцтва.
Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», а також постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 17.03.2020 року по справі №396/1683/18-ц, зазначили про те, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. 
При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). 
Так, у постанові від 23 вересня 2021 року у справі №563/1407/19 Верховний Суд зауважив, що якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». 
Згідно пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України в редакції 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. 
Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного Кодексу України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. 
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. 
Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 
За ст. 1297 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви та долучених до неї документів, позивачка є спадкоємицею на майно, належне її померлому діду ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та прийняла спадщину про що свідчать зокрема і матеріали спадкової справи №37/2025.
Так, позивачка вказує, що до спадкового майна діда ОСОБА_2 , 1932 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить право на земельну частку (пай) розміром 3,23 умовних кадастрових гектарів відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ №0053379, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №3735 від 11.09.1996 року, яке він успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_3 .
Так позивачка зазначає про те, що спадщину прийняла за законом, але не оформила своїх спадкових прав у зв`язку з неможливістю отримати сертифікат на земельну частку (пай), яка належала її діду ОСОБА_2 , 1932 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Так, згідно постанови приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Деренька Р.І. від 11.06.2025 року, останній відмовив спадкоємцю ОСОБА_1 у видачі на її ім`я Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» с.Грушвиця Рівненського району Рівненської області і належала ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_2 , який прийняв спадщину та не оформив її, у зв`язку з відсутністю сертифіката на право на земельну частку (пай) або ж інформації про наявність, розмір та належність спадкодавцеві земельної частки (паю).
Так, згідно із ч.2 ст.328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Стаття 392 Цивільного кодексу України передбачає що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно пункту 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб.
Згідно ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Проаналізувавши наявні у справі докази суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки від цього залежить подальша реалізація прав позивачки на спадкове майно, а також з огляду на те, що відповідачем було визнано позовні вимоги. 
Щодо позовної давності, то суд зазначає наступне.
У постанові ВС від 30.09.2020 року у справі №584/639/19 (провадження №61-10930св20) зазначено, що: «за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Цивільним законодавством не передбачено обмеження строку, у який спадкоємець, що прийняв спадщину, може зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку або звернутись до суду за захистом свого права, а тому підстави для застосування позовної давності до спірних правовідносин відсутні».
Аналогічний висновок викладений і у наступних постановах, зокрема у постанові ВС від 18.08.2021 у справі №543/994/17. 
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою за подання цивільного позову сплачено судовий збір у сумі 1 331,50 грн., однак в прохальній частині позовної заяви позивачка не просить про стягнення судових витрат на її користь.
Так, кожна із сторін має право розпоряджатися своїми правами на власний розсуд. При цьому, суд не може прийняти рішення, вийшовши за межі волі позивача. 
Таким чином понесені позивачкою судові витрати слід залишити за нею.
Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, - 
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до Великоомелянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування — задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_5 , право на земельну ділянку (пай) розміром 3,23 умовних кадастрових гектарів у колективній власності пайового сільськогосподарського підприємства «Нове життя» с.Грушвиця Рівненського району Рівненської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РВ №0053379, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №3735 від 11.09.1996 року в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 04 травня 2026 року у зв`язку з перебуванням судді на навчанні, пов`язаному з підвищенням кваліфікації судді.
Сторони справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_6 , виданий Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області 14.05.2003 року, РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Великоомелянська сільська рада Рівненського району Рівненської області, код ЄДРПОУ 04387154, юридична адреса місцезнаходження: с.Велика Омеляна, вул.Шевченка, буд.79, Рівненського району Рівненської області.

Суддя Гладишева Х.В.