ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року	Львів	Справа № 500/5582/25 пров. № А/857/6163/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 січня 2026 року у справі № 500/5582/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, 
місце ухвалення судового рішення 	м.Тернопіль	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження 	
суддя у І інстанції	Чепенюк О.В.	
дата складання повного тексту рішення	09 січня 2026	

ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач), в якому просив:
визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.08.2025 № 294агд про притягнення ОСОБА_1 , начальника відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за серпень 2025 року у відповідності до вимог наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 “Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам”, а також інші складові грошового забезпечення, визначені наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 “Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам”, що не були виплачені у зв`язку з притягненням до дисциплінарної відповідальності згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.08.2025 № 294агд.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 січня 2026 року у справі № 500/5582/25 у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, позов задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги вказує, що позивач проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_5 з 09.09.2024 і займає посаду начальника відділення призову. Відповідачем з метою уточнення причин і умов непокори та встановлення ступеню вини було проведено службове розслідування, за результатами якого позивача наказом від 05.08.2025 № 294адг притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани. 
Позивач вважає цей наказ необґрунтованим та вказує, що серед повноважень, які надані ТЦК та СП чинними нормативно-правовими актами, в тому числі йому, начальнику відділення призову, відсутні повноваження “супроводжувати військовозобов`язаних на ВЛК на призовній дільниці ІНФОРМАЦІЯ_4 ”. 
Виконанню підлягають виключно законні накази. Незаконні накази, що виходять за межі службових обов`язків або суперечать вимогам законодавства, не породжують обов`язку їх виконання та не можуть бути підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Норми статей 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі – Статут внутрішньої служби), не визначають коло службових обов`язків позивача.
На переконання позивача, усний наказ тимчасово виконуючого обов`язків (далі - тво) начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , відданий 27.07.2025, щодо “супроводження військовозобов`язаних на ВЛК на призовній дільниці ІНФОРМАЦІЯ_4 ” не відповідає вказаним вище критеріям, оскільки зміст такого наказу не стосувався його безпосередніх службових обов`язків і не входить в межі повноважень, які надані чинними нормативно-правовими актами ТЦК та СП. 
Також відповідачем не враховано позитивну характеристику позивача як військовослужбовця, що є порушенням Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі – Дисциплінарний статут). 
При цьому вказує, що судом першої інстанції не ураховано, що акт службового розслідування не містить відомостей, про нормативно правові акти, які визначають обсяг службових обов`язків позивача за посадою, яку він займав та чи входило до посадових обов`язків позивача супроводження військовозобов`язаних на ВЛК. 
Окрім того скаржник звертає увагу, що положення ст.127 та 128 Статуту внутрішньої служби збройних сил України не визначає коло службових обов`язків позивача. 
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про розгляд апеляційної скарги відповідач та позивач повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.08.2025 № 294агд про притягнення ОСОБА_1 , начальника відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани.
За таких обставин суд прийшов також висновку, що не підлягає до задоволення і похідна позовна вимога щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за серпень 2025 року, а також інші складові грошового забезпечення, що не були виплачені у зв`язку з притягненням до дисциплінарної відповідальності згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.08.2025 № 294агд.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуває на військовій службі по мобілізації в ІНФОРМАЦІЯ_5 з 09.09.2024 (а.с.37).
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №253 від 09.09.2024, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69 «Про загальну мобілізацію», на виконання вимог мобілізаційної директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 24.03.2022 №32/321/501/13 майор ОСОБА_1 призваний на військову службу, 09.09.2024 зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 на посаду начальника відділення призову, прийняв та приступив до виконання службових обов`язків (а.с.83).
Рапортом від 27.07.2025 позивач звернулася до начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким доповів про відмову займатись “супроводом” військовозобов`язаних громадян, які доставлені в ІНФОРМАЦІЯ_3 , так як це не входить в його функціональні обов`язки та є образою його честі та гідності як офіцера (а.с.77 зворот).
Відповідно до наказу тимчасово виконуючого обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 27.07.2025 року № 280агд підполковника ОСОБА_2 (а.с.77), підполковником ОСОБА_3 , заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 – начальником відділення рекрутингу та комплектування, проведено службове розслідування за фактом непокори, тобто відкритої відмови виконання наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 військовослужбовцем ОСОБА_1 .
За результатами службового розслідування начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 прийнято наказ від 05.08.2025 № 294агд (а.с.92 зворот-93). 
Зі змісту цього наказу вбачається, що 27.07.2025 приблизно о 11 годині 00 хвилин начальник відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_4 майор ОСОБА_1 відкрито відмовився виконувати усний наказ виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_2 для супроводження військовозобов`язаних на ВЛК на призовній дільниці ІНФОРМАЦІЯ_4 , вчинивши непокору в умовах воєнного стану. 
Наведені обставини встановлені в ході проведеного службового розслідування, що відображено в акті службового розслідування від 05.08.2025 (а.с.89 зворот-92).
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.08.2025 № 294агд за порушення вимог статей 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби, статей 3-6 Дисциплінарного статуту, майора ОСОБА_1 , начальника відділення призову, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення – сувору догану.
Позивач, вважаючи протиправним наказ відповідача щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності, звернувся до суду із цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан. В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.
Цього ж дня (24.02.2022) Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII).
Частиною п`ятою статті 22 Закону №3543-XII визначено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі – Положення), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
За змістом пункту 6 Положення добір військовослужбовців для комплектування територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, їх призначення на посади, проходження військової служби та звільнення з неї здійснюються відповідно до Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 р. № 1153.
Пункт 11 Положення визначає функції районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, серед яких, сприяння організації комісіями з питань направлення для проходження базової військової служби проведення медичного огляду, обстеження та лікування призовників.
Пункт 13 Положення визначає, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки скеровує діяльність підпорядкованого територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Керівник районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки визначає функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV. Цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
Статтею 11 розділу 1 Статут внутрішньої служби передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Пунктом 12 цього ж розділу Статуту внутрішньої служби передбачено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Відповідно до статті 16 розділу 1 Статут внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом (стаття 26 розділу 1 Статут внутрішньої служби).
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, що затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV.
За визначенням, наведеним у статті 1 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби (стаття 4 Дисциплінарного статуту).
Згідно з частинами першою, другою, третьою, шостою статті 5 Дисциплінарного статуту за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".
Статтею 6 Дисциплінарного статуту встановлено, що право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності. Командир зобов`язаний вжити заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні або здійсненні ним замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставлянням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками кримінального правопорушення. Застосування зброї допускається лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
За правилами частини першої статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
На військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів) (стаття 48 Дисциплінарного статуту).
Статтею 84 Дисциплінарного статуту передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до статті 85 Дисциплінарного статуту Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (стаття 86 Дисциплінарного статуту).
Як передбачено статтею 87 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі – Порядок №608).
Згідно з абзацом 4 пункту 2 розділу I Порядку № 608, службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Отож підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності необхідно встановлення неправомірних дій/ бездіяльності військовослужбовця, факту невиконання військовослужбовцем обов`язків військової служби, причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення та наявності у таких діяннях / бездіяльності вини військовослужбовця. 
З матеріалів справи убачається, що на виконання наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 від 27.07.2025 року № 280агд (а.с.77) проведено службове розслідування за фактом непокори, тобто відкритої відмови виконання наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 військовослужбовцем ОСОБА_1 .
За результатами чого начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 прийнято наказ від 05.08.2025 № 294агд (а.с.92 зворот-93), за змістом якого за порушення вимог ст. 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3-6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на підставі ст. 49 та ст.55 Дисциплінарного статуту ЗСУ майора ОСОБА_1 (позивача у цій справі) притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани. 
Зміст виявленого порушення, за яке позивача притягнуто до відповідальності полягає в тому, що позивач проявив особисту недисциплінованість та безпідставне ставлення до виконання покладених обов`язків, а зокрема відкрито відмовився виконувати наказ начальника, а зокрема 27.07.2025 приблизно о 11 годині 00 хвилин начальник відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_4 майор ОСОБА_1 відкрито відмовився виконувати усний наказ виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_2 для супроводження військовозобов`язаних на ВЛК на призовній дільниці ІНФОРМАЦІЯ_4 , вчинивши непокору в умовах воєнного стану. 
Вказані обставини встановлені в ході проведеного службового розслідування, що відображено в акті службового розслідування від 05.08.2025 (а.с.89 зворот-92) та безпосередньо у названому вище наказі № 294агд.
Під час проведення службового розслідування ОСОБА_1 надав письмові пояснення з яких убачається, що він відмовився від виконання розпорядження тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 супроводжувати доставлену до ІНФОРМАЦІЯ_4 особу на медичний огляд військово-лікарської комісії, бо вважає це розпорядження принизливим та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства України: статті 60 Конституції України, статті 36 Статуту внутрішньої служби, статті 6 Дисциплінарного статуту. Супроводження військовозобов`язаних, контроль за ними, щоб вони не ухилилися від проходження ВЛК, не відноситься до посадових обов`язків начальника відділення призову та не відповідає рівню покладених на начальника відділення завдань (а.с.80).
Отож позивачем не спростовуються обставини невиконання усного наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 .
1.Стосовно висновку відповідача про порушення позивачем ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (за порушення якої позивача притягнуто до відповідальності), то апеляційний суд зазначає, що за змістом приведеної норми про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Військовослужбовець, якому стало безпосередньо або опосередковано відомо, у тому числі під час здійснення службової діяльності, про факти, пов`язані з дискримінацією за ознакою статі, вчиненням сексуальних домагань, насильства за ознакою статі, правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості у військовому колективі, зобов`язаний також доповідати про такі факти представнику відповідального підрозділу з питань забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків або раднику з питань забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків, запобігання та протидії насильству за ознакою статі.
Дослідивши матеріали справи колегією суддів установлено, що оскаржуваний наказ та акт службового розслідування від 05.08.2025 року з доданими матеріалами та відзив відповідача на позовну заяву не містить жодного належного обґрунтування з покликанням на відповідні докази, які б свідчили про порушення позивачем вимог ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Отож, зібраними у справі доказами не підтверджуються висновки відповідача, відображені в оскаржуваному наказі, про порушення позивачем ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України як підставу для накладення дисциплінарного стягнення, як наслідок оскаржуваний наказ в частині висновку щодо порушення позивачем приведеної норми підлягає скасуванню.
2.Стосовно ж доводів відповідача про порушення позивачем статей 127 та 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (за порушення яких позивача притягнуто до відповідальності), то приведеними нормами визначено загальні обов`язки військовослужбовців рядового складу, а зокрема:
-статтею 127 установлено, що солдат (матрос) (далі - солдат) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна. Солдат підпорядковується командирові відділення;
-статтею 128 установлено, що солдат зобов`язаний: сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням; додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).
Натомість, як установлено судом позивач перебуває у званні майор (що відноситься до офіцерського складу) та обіймає посаду начальника відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_4 , як наслідок позивач, як офіцер не може нести відповідальність за порушення статей, які регулюють діяльність рядового складу- солдата.
Отож, зібраними у справі доказами не підтверджуються висновки відповідача, відображені в оскаржуваному наказі про порушення позивачем статей 127 та 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (за порушення яких позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності), як наслідок оскаржуваний наказ в частині такого висновку щодо порушення позивачем приведених норми підлягає скасуванню.
3.Стосовно ж висновку відповідача про порушення позивачем ст. 11, ст.16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.3-6 Дисциплінарного статуту ЗСУ (за порушення яких позивача притягнуто до відповідальності), то колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці зобов`язані:
свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
бути дисциплінованим;
беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;
Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України установлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно ст.3-6 Дисциплінарного статуту ЗСУ:
стаття 3, визначає, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військового обов`язку та особистій відповідальності.
стаття 4 покладає на військовослужбовця обов`язок додержуватися статутів та беззастережно виконувати накази.
стаття 6 наголошує на тому, що право командира віддавати накази, а обов`язок підлеглого — їх виконувати (крім явно злочинних).
Повертаючись до матеріалів цієї справи, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 обіймає посаду начальника відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до функціональних обов`язків начальника відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_4 , відділення призову є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_4 , який разом з районною державною адміністрацією забезпечує організацію планування та проведення основних заходів щодо призову на базову військову службу, приписки громадян до призовної дільниці, проведені військово-патріотичного виховання та підготовки громадян до військової служби, відповідає за ведення персонально-якісного обліку призовників, адміністрування та ведення Реєстру призовників. Начальник відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_4 підпорядковується начальнику ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Функціональні обов`язки начальника відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_4 визначають цілий ряд напрямків, за які відповідає начальник відділення призову, його обов`язки, заходів, в яких приймає участь начальник відділення призову (а.с.80зворот-82). Такі зводяться до організації та контролю за веденням військового обліку; оформлення та видачі військово-облікових документів; забезпечення достовірності даних Реєстру; взаємодії з місцевими державними адміністраціями, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування з питань військового обліку призовників на період мобілізації та на воєнний час; здійснення контролю за проведенням на підприємствах, у закладах освіти роботи з ведення військового обліку призовників на період мобілізації та на воєнний час; здійснення звернення в уставленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_4 осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтею 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення; здійснення розгляду справ про адміністративні правопорушення та накладення адміністративних стягнень відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення; координації та контролю за призовом у відділах ІНФОРМАЦІЯ_4 ; організації та проведення підготовчих заходів до призову громадян на базову військову службу, планування призову та відправок; планування та розподіл завдання щодо призову на базову військову службу; виконання рішень призовних комісій про направлення громадян України для проходження базової військової служби; супроводження та контроль виконання заходів призову на базову військову службу, приписки громадян до призовних дільниць, підготовки громадян до військової служби та інше. Також начальник відділення призову виконує інші функції відповідно до законодавства, визначені начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок №560). 
Згідно пункту 6 Порядку №560 проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, з поміж іншого, включає в себе і організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів 
За нормами пункту 21 цього ж Порядку за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Окрім того, за змістом пунктів 49-50 Порядку №560 у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу. Право на перевірку військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) у резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації надається представникам територіального центру комплектування та соціальної підтримки, уповноваженим вручати повістки (далі - уповноважені представники).
Якщо у ході перевірки документів встановлено, що громадянин порушує правила військового обліку, визначені Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (Офіційний вісник України, 2023 р., № 5, ст. 409), або Законом України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, виявлено розбіжності військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів старший групи оповіщення пропонує резервісту або військовозобов`язаному (крім резервістів та військовозобов`язаних СБУ та розвідувальних органів) прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів. Із зазначеною метою громадянину оформляється та вручається повістка. … У разі відмови прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки поліцейський, який входить до складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до такого центру на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункт 54 Порядку №560).
Відповідно до пунктів 70, 71 Порядку №560 порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони. Медичний огляд резервістів та військовозобов`язаних може проводитися у закладах охорони здоров`я, що мають відповідний договір із НСЗУ за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік.
Згідно з пунктом 74 Порядку №560 військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в тому числі ті, які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видаються направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформовані відповідно до пункту 74-1 цього Порядку.
З урахуванням приведеного, проходження медичного огляду військовозобов`язаними є одним з етапів їх призову на військову службу під час мобілізації та є невід`ємною складовою такого процесу. 
Як наслідок апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та твердженням відповідача про те, що на військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 , які організовують і здійснюють призов громадян на військову службу під час мобілізації, покладено обов`язок організовувати та забезпечувати направлення військовозобов`язаних для проходження медичного огляду військово-лікарськими комісіями.
Натомість у спірних правовідносинах позивач всупереч службовим обов`язкам, які, серед іншого, покладають обов`язок дотримання військової дисципліни, проявив безвідповідальне ставлення до виконання покладених обов`язків, зокрема безпричинно, свідомо проявив непокору, тобто відкрито відмовився виконувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 про супроводження військовозобов`язаного для проходження медичного огляду.
За приведених положень законодавства та фактичних обставин справи склад дисциплінарного проступку позивача у спірних правовідносинах характеризується наявністю таких елементів, як:
Об`єкт: порядок несення військової служби та військова дисципліна.
Об`єктивна сторона: відкрита відмова позивача виконати усний наказ начальника (супровід на ВЛК) у визначений час (27.07.2025 о 11:00).
Суб`єкт: Майор ОСОБА_1 (військовослужбовець, наділений службовими повноваженнями).
Суб`єктивна сторона: прямий умисел. Позивач усвідомлював характер наказу, мав змогу його виконати, але свідомо відмовив
Отож у діях майора ОСОБА_1 вбачається склад дисциплінарного проступку, що виразився у особистій недисциплінованості та у не виконанні статутних обов`язків. При цьому факт відкритої відмови свідчить про відсутність поважних причин для невиконання наказу, що робить притягнення до дисциплінарної відповідальності правомірним та пропорційним вчиненому тяжкому правопорушенню.
Ураховуючи фактичні обставини справи та приведені положення законодавства, апеляційний суд вважає, що оскаржуваний наказ є правомірним в частині встановленого порушення позивачем ст. 11, 16 СВС ЗСУ та ст. 3-6 ДС ЗСУ та в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності за порушення приведених положень законодавства, позаяк він базується на встановленому факті порушення скаржником військової дисципліни.
Стосовно доводів скаржника з приводу того, що відповідачем не враховано позитивну характеристику позивача як військовослужбовця, то суд вважає такі твердження не обґрунтованими, так матеріали службового розслідування відносно позивача, надані відповідачем суду, містять службову характеристику майора ОСОБА_1 , затверджену заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_4 , датовану 04.08.2025, тобто до затвердження акту службового розслідування. В акті службового розслідування від 05.08.2025 містить опис-характеристика майора ОСОБА_1 . 
Окрім того, застосування дисциплінарного стягнення здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням усіх обставин у справі, а тому у суду відсутні підстави вважати, що характеристика та попередня поведінка позивача при обранні виду дисциплінарного стягнення, не бралася до уваги.
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли лише часткове підтвердження щодо відсутності порушень позивачем пунктів 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ. У решті доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи щодо наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та статей 3-6 Дисциплінарного статуту. Як наслідок у цій частині судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права та доводами апеляційної скарги в цій частині висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються.
Водночас слушними є доводи апеляційної скарги про відсутність порушень позивачем статей 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, а відтак апеляційна скарга в цій частині підлягає до задоволення, шляхом визнання протиправним та скасування висновків, відображених у наказі начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.08.2025 № 294агд про порушення начальником відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 статей 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, як підставу для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
У решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення. 
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 січня 2026 року у справі № 500/5582/25 скасувати в частині, яка стосується висновків про порушення ОСОБА_1 статей 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, як підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Ухвалити в цій частині судове рішення, яким визнати протиправним та скасувати висновок, відображений у наказі начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.08.2025 №294агд про порушення начальником відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 статей 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, як підставу для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
У решті рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 січня 2026 року у справі № 500/5582/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос