Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/10860/25
Номер провадження 2/711/376/26

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді – Скляренко В.М., 
при секретарі – Півень С.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про іпотеку та скасування заборони на нерухоме майно, -
в с т а н о в и в:

Представник позивача – адвокат Давигора С.А., яка діє на підставі ордеру серії СА №1140043 від 17.11.2025р., – звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ «Український промисловий банк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», в якому просила:
- визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки від 06.06.2008р., укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк», який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Ж.В. за реєстр. №3268; 
- скасувати державну реєстрацію іпотеки квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , внесену до Державного реєстру іпотек 06.06.2008 року, реєстраційний номер обтяження: 7345408, підстава обтяження: договір іпотеки 06.06.2008, 3268, Вінніченко Ж.В., приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу;
- скасувати заборону на нерухоме майно, накладену на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , зареєстровану приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Ж.В. 06.06.2008 року, реєстраційний номер обтяження 7344928, підстава обтяження: договір іпотеки, 3268, 06.06.2008, Вінніченко Ж.В., приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу, іпотекодержатель – ТОВ «Укрпромбанк».
В обґрунтування позовних вимог сторона позивача посилається на те, що 06.06.2008р. позивачка, діючи як фізична особа-підприємець, уклала з ТОВ «Укрпромбанк» договір іпотеки №3268, предметом якого є належна позивачці квартира. На підставі такого договору іпотеки нотаріусом було здійснено державну реєстрацію обтяження щодо відповідної квартири. З 28.01.2010р. ТОВ «Укрпромбанк» перебуває в стані припинення, але дотепер відомості про державну реєстрацію повної ліквідації такою юридичної особи в ЄДРПОУ відсутні. 
Договір іпотеки №3268 від 06.06.2008р. був укладений для забезпечення виконання кредитних зобов`язань ФОП ОСОБА_1 перед ТОВ «Укрпромбанк». В подальшому, після прийняття рішення про ліквідацію справа ФОП ОСОБА_1 , була передана на користь ПАТ «Дельта Банк».
12.04.2011р. між ПАТ «Дельта Банк» та ФОП ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (перекредитування) №К-2004070 на суму 195 000 грн. на строк до 05.06.2018р., тобто в межах строку дії первісного кредитного договору. Того ж дня, 12.04.2011р., між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір №702. 
Позивачка свої кредитні зобов`язання за кредитним договором №К-2004070 від 12.04.2011р. виконала в повному обсязі перед ПАТ «Дельта Банк», а 21.12.2023р. Придніпровським районним судом м. Черкаси ухвалено рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі у справі №711/620/23 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання іпотеки припиненою та скасування державної реєстрації іпотеки на квартиру. 
Маючи наразі усталене судове рішення, за яким встановлений факт виконання ОСОБА_1 зобов`язань за умовами кредитного договору, подальше існування наявного обтяження у вигляді іпотеки та заборони відчуження є порушенням прав позивачки на вільне розпорядження своїм майном. Первісний іпотекодержатель не є діючої юридичної особою. Оскільки кредитні зобов`язання позивачки перед первісним кредитором та іпотекодержателем припинені, а приватний нотаріус Черкаського МНО Вінніченко Ж.В., яка здійснювала державну реєстрацію обтяжень, припинила свою діяльність, то позивачка позбавлена можливості зняти обтяження зі своєї квартири, внаслідок чого змушена звертатись до суду з даним позовом. 
Від відповідачів заперечень проти позовних вимог на адресу суду не надходило.
28.11.2025р. судом відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
За клопотанням представника позивача судом постановлено ухвалу від 28.01.2026р. про витребування доказів, відповідно до якої зобов`язано Черкаський обласний державний нотаріальний архів надати суду інформацію чи передано до архіву (разом із документами приватного нотаріуса) справу за договором іпотеки №3268 від 06.06.2008 року, щодо нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ТОВ «Укрпромбанк» (код 19357325), посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Ж.В., а також надати суду належним чином засвідчені копії таких договорів. 
На виконання такої ухвали, 12.02.2026р. від Черкаського обласного державного нотаріального архіву до суду надійшли копії витребуваних судом документів.
Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися та не повідомили про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.
Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Пояснила, що у 2008 році отримала кредит у ПАТ «Укрпромбанку», а для забезпечення своїх кредитних зобов`язань передала такому банку в іпотеку свою квартиру. ПАТ «Укрпромбанк» продав своє право вимоги на користь ПАТ «Дельта Банк», а той відступив відповідне право вимоги на користь ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста». Зазначила, що натепер всі свої кредитні зобов`язання, які забезпечені іпотекою квартири, вона виконала в повному обсязі, а тому бажає припинити іпотечні обтяження шодо її квартири.
Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.
06.06.2008р. між ТОВ «Укрпромбанк» (кредитор) та ФОП ОСОБА_1 (позичальник) був укладений кредитний договір №13/МС-08 на відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі – Кредитний договір №13/МС-08) на наступних умовах: ліміт кредитування – 220 000грн.; строк кредитування – з 06.06.2008р. по 05.06.2018р. включно; мета використання коштів – поповнення обігових коштів; процентна ставка – 20% річних. Відповідно до п. 2.2, 2.3 такого договору для обліку строкової заборгованості позичальника за кредитом кредитором використовується позичковий рахунок № НОМЕР_2 в Черкаській філії ТОВ «Укрпромбанк», а надання кредиту здійснюється шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника або шляхом оплати з позичкового рахунку розрахункових документів позичальника /а.с. 92-95/.
З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором №13/МС-08 між ТОВ «Укрпромбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) було укладено іпотечний договір №13/Zмсіп-08 від 06.06.2008р., який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Ж.В. та зареєстрований за №3268 (далі – Іпотечний договір №3268), предметом якого є належна позивачці квартира за адресою: АДРЕСА_2 (далі – Квартира) /а.с. 89-91/. Відомості про таку іпотеку зареєстровані у Державному реєстрі іпотек за реєстраційним номером №7345408.
У зв`язку з посвідченням Іпотечного договору №3268, приватним нотаріусом Вінніченко Ж.В. 06.06.2008р. зареєстровано заборону відчуження Квартири (реєстраційний номер обтяження – 7344928), /а.с. 10/.
Згідно відомостей з ЄДРПОУ ТОВ «Укрпромбанк» з 28.01.2010р. перебуває у стані припинення /а.с. 26/.
12.04.2011р. між ПАТ «Дельта Банк» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений кредитний договір №К-2004070 (далі – Кредитний договір К-2004070). За умовами такого договору позичальник отримав від кредитора у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти із загальним лімітом заборгованості 195 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 23% річних, з кінцевим терміном повернення 05.06.2018р. включно. Задля забезпечення виконання зобов`язань позичальника за таким кредитним договором між його сторонами 12.04.2011р. був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Науменко Т.М. за №702, предметом якого є та ж сама Квартира позивачки /а.с. 21-23/.
У зв`язку з посвідченням іпотечного договору №702, приватним нотаріусом Науменко Т.М. 12.04.2011р. зареєстровано заборону відчуження Квартири (реєстраційний номер обтяження – 11064496), /а.с. 10/.
Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21.12.2023р. у справі №711/620/23 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання іпотеки припиненою та скасування державної реєстрації іпотеки на квартиру, яке набрало законної сили 01.02.2024р., задоволено позов та ухвалено: визнати припиненою іпотеку за Іпотечним договором №702 від 12.04.2011р.; скасувати державну реєстрацію іпотеки та державну реєстрацію обтяження квартири за адресою АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 /а.с. 15-18/.
Ухвалюючи таке рішення суд виходив з того, що на момент його ухвалення відсутня заборгованість за кредитним договором №К-2004070, яка виникла станом на 19.08.2015р. в сумі 76 301,27 грн. та для погашення якої позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки. Оскільки договір, на забезпечення виконання зобов`язань, за яким був укладений іпотечний договір, є припиненим у зв`язку з виконанням зобов`язання (згідно рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28.11.2018р. у справі №711/8458/15 кредит за кредитним Договором №К-2004070 є погашеним), вказане свідчить про припинення кредитного зобов`язання й зумовлює припинення іпотеки з огляду на її похідний характер.
Листом від 10.11.2025р. за вих.№14-0005/86007 Національний банк України, на запит позивачки від 21.10.2025р., повідомив останню, що з метою забезпечення виконання ПАТ «Дельта Банк» своїх зобов`язань за низкою укладених кредитних договорів на підставі договору застави майнових прав від 06.10.2009р., ПАТ «Дельта Банк» передало у заставу НБУ майнові права за кредитними договорами, укладеними між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк». 
Також за змістом такого листа НБУ судом встановлено, що 21.10.2010р. Правління НБУ ухвалило постанову №19 «Про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації ТОВ «Укрпромбанк», а 03.03.2012р. Комісія НБУ з питань нагляду та регулювання діяльності банків прийняла рішення №161 «Про виключення відомостей щодо ТОВ «Укрпромбанк» з Державного реєстру банків». Рішенням комісії НБУ з питань нагляду та регулювання діяльності банків №103 від 28.02.2014р. затверджено ліквідаційний баланс ТОВ «Укрпромбанк» станом на 31.12.2013р., ухвалено остаточний звіт ліквідатора та визначено вважати завершеною процедуру ліквідації ТОВ «Укрпромбанк» /а.с. 24-25/. 
Позивачка стверджує, що її кредитні зобов`язання за Кредитним договором №13/МС-08 є припиненими, оскільки припинилися внаслідок виконання нею її зобов`язань за кредитним договором №К-2004070 перед ПАТ «Дельта Банк», а відтак і припинилися підстави для збереження реєстрації іпотеки та обтяжень за іпотечним договором №3268. Натомість, оскільки позивачка не має можливості в позасудовий спосіб зняти іпотечні обтяження, що зареєстровані за її Квартирою на підставі іпотечного договору №3268, то вона звернулась до суду з даним позовом.
Таким чином, спір походить з правовідносин іпотечного кредитування, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі – ЦК), Закону України №898-IV від 05.06.2003 «Про іпотеку» (далі – Закон №898), Закону України №1952-IV від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (далі –Закон №1952) тощо.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК).
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 598 ЦК зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст. 599 ЦК зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
З огляду на зміст статей 526, 599 ЦК, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.
Відповідно до статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону №898 іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ст.ст. 3, 17 Закону №898 іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання на підставі його виконання. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 593 ЦК припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується, тобто з часу, коли основний (кредитний) договір припинив свою дію, іпотека згідно іпотечного договору могла зберігатись виключно щодо невиконаного позичальником основного зобов`язання. За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання.
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі 711/4556/16-ц та Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16.
Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (а. 5 ч. 1 ст. 2 Закону №1952).
Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (ч. 2 ст. 593 ЦК, ч. 3 ст. 17 Закону №898).
Відповідно до ч. 1 ст. 317 та ст. 319 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Як визначено частиною першою статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Надаючи оцінку обставинам спірних правовідносин в контексті підстав позову та заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.
В якості підстав позову позивачка посилалась на те, що її зобов`язання за Кредитним договором №13/МС-08 є припиненими, а відтак і припинилися обтяження її Квартири, що зареєстровані на підставі Іпотечного договору №3268. 
В обґрунтування таких доводів позивачка посилається на те, що первісний кредитор – ТОВ «Укрпромбанк» – відступив право вимоги на користь ПАТ «Дельта Банк». Зазначені обставини підтверджуються і листом НБУ від 10.11.2025р., в якому НБУ повідомив, що ПАТ «Дельта Банк» передав у заставу НБУ майнові права за кредитними договорами, укладеними між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк». 
Позивачка стверджує, що задля реструктуризації наявних кредитних зобов`язань між нею та ПАТ «Дельта Банк» був укладений кредитний договір №К-2004070, а також Іпотечний договір №702. 
Разом з тим, всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК суду не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що метою укладання Кредитного договору №К-2004070 було погашення кредитної заборгованості позивачки за Кредитним договором №13/МС-08. В цьому контексті суд зауважує, що позивачкою не надано суду навіть копії Кредитного договору №К-2004070. В той же час аналіз змісту рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.12.2023р. у справі №711/620/23, а також інших судових рішень, на які наявне посилання у такому рішенні суду (рішення Господарського суду Черкаської області від 27.10.2015р. у справі №925/1481/15 та рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.11.2018р. у справі №711/8458/15, які наявні у загальному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень судових рішень), не дозволяє підтвердити тезу позивачки про те, що внаслідок укладання нею з ПАТ «Дельта Банк» Кредитного договору №К-2004070 відбулося припинення її боргових зобов`язань за Кредитним договором №13/МС-08.
Окремо суд звертає увагу, що у п. 3.1.2 Іпотечного договору №702 наявне застереження про існування іпотеки згідно Іпотечного договору №3268, що свідчить про обізнаність сторін Іпотечного договору №702 на момент його укладання про існування обтяжень на предметі іпотеки, а також ту обставину, що іпотека за Іпотечним договором №3268 має вищий пріоритет (ч. 7 ст. 3 Закону №898). При цьому, у Іпотечному договорі №702 відсутні будь-які умови та положення, які направлені на врегулювання обставин припинення іпотеки за Іпотечним договором №3268, а також зобов`язань за Кредитним договором №13/МС-08.
Таким чином судом не встановлено обставин, які б свідчили про припинення грошових зобов`язань позивачки за Кредитним договором №13/МС-08, а відтак і відсутні підстави для припинення іпотеки за Іпотечним договором №3268.
В той же час слід зауважити, що відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).
Згідно ч. 1, 3, 4 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Після спливу зазначених строків суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
У своїй практиці Верховний Суд неодноразово відзначав, що відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Верховний Суд підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови – підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
У постанові Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 761/23904/19 зазначено, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням потрібного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, і це визнається позивачкою, що право вимоги за Кредитним договором №13/МС-08 було відступлено на користь ПАТ «Дельта Банк», яке наразі перебуває у процесі ліквідації, але не є припиненим. Очевидною є та обставина, що ПАТ «Дельта Банк», як правонаступник первісного кредитора за Кредитним договором №13/МС-08 (ТОВ «Укрпромбанк»), має майновий інтерес щодо кредитних зобов`язань позивачки за таким кредитним договором. Натомість відповідна особа не залучалась позивачкою в якості відповідача, що унеможливлює по суті вирішення належним чином питання про встановлення факту припинення грошових зобов`язань позивачки за Кредитним договором №13/МС-08, яке є визначальним для правильного вирішення заявлених позовних вимог.
Таким чином, з урахуванням наведеного у сукупності, враховуючи зміст позовних вимог, підставу позову та правове обґрунтування позовних вимог, суд доходить висновку, що позивачем не доведено факт порушення його прав та законних інтересів, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Беручи до уваги, що позов не підлягає до задоволення, то понесені позивачкою судові витрати не підлягають відшкодуванню, а витрати зі сплати судового збору слід віднести на рахунок держави, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». 
На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.7, 9, 11-13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про іпотеку та скасування заборони на нерухоме майно – відмовити. 
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складений 30 червня 2026 року.

Головуючий: В.М. Скляренко