ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/1993/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді – Удовіченка С.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної казначейської служби України в якому просить:
Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиплати ОСОБА_1 за заявою від 30.04.2025 заборгованості з пенсійних виплат по Виконавчому листу №440/9329/21 та ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду 10.04.2025 у справі №440/9329/21, яка набрала законної сили.
Зобов`язати Державну казначейську службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційні втрати на суму простроченого грошового зобов`язання за виконавчим листом №440/9329/21 та ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду 10.04.2025 у справі №440/9329/21, яка набрала законної сили за період з 30.07.2025 року до дати ухвалення рішення суду у даній справі.
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ГУДКСУ після взяття на облік (30.04.2025) виконавчого листа №440/9329/21 та ухвали суду від 10.04.2025 у справі №440/9329/21 до ДКСУ, до Міністерства фінансів України чи іншої державної установи з пропозицією щодо додаткового фінансування шляхом внесення змін до закону про Державний бюджет України за бюджетною програмою 3504040 "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою" протягом 10 днів з дня надходження виконавчого документу та пізніше та до цього часу не зверталося, чим порушено норми та вимоги Порядку №845 та Закону №4901. Тобто, ГУДКСУ протиправно відмовився виконувати Виконавчий лист №440/9329/21 з урахуванням ухвали №8 про стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати пенсії у сумі 109126,47 грн (сто дев`ять тисяч сто двадцять шість гривень 47 копійок). Таким чином оскільки Рішення суду №440/9329/21 не виконане, що є протиправною бездіяльністю відповідача 1, 2, чим порушено конституційні та соціальні права пенсіонера МВС, норми Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", статті 625 ЦК України, що протирічить викладеній позиції, зокрема, Великої Палати Верховного Суд в постанові від 03.10.2023 у справі №686/7081/21, то ДКСУ має бути сплачено суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, 3 (три) проценти річних від простроченої суми. Позивач вважає, що тримісячний строк, визначений частиною 4 статті 3 Закону №4901 і пунктом 48 Порядку №845 для перерахування коштів стягувачу, є порушеним. Порушене право людини підлягає судовому захисту (стаття 55 Конституції України). Кожна людина в Україні при порушенні її права, має право на справедливий суд. Право на справедливий суд — це право особи, закріплене в статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, що гарантує право на справедливий й публічний розгляд справи. Практика Європейського суду щодо України стосовно гарантій, закріплених статтею 6 § 1, знайшла своє відображення у справах, які стосуються права доступу до суду та справедливого судового розгляду. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124, що й зумовило позивача звернутися до Полтавського окружного адміністративного суду за захистом своїх прав з даним позовом.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом. 
10.03.2026 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив Державної казначейської служби України на позов. У відзиві відповідач проти задоволення позову заперечував, вказуючи, що згідно з пунктом 31 Порядку № 845 у разі коли за визначеними органом Казначейства кодами класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, вимогу щодо необхідності вжиття заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення. Боржник або бюджетна установа, що здійснює централізоване обслуговування боржника, зобов`язані протягом одного місяця після надходження зазначеної вимоги надіслати органу Казначейства письмове повідомлення про заходи, вжиті ними з метою виконання судового рішення. На виконання своїх повноважень, визначених пунктами 28, 29 Порядку № 845, Головне управління Казначейства у Полтавській області звернулось до ГУ ПФУ в Полтавській області листом від 30.04.2025 № 04-17-06/3720 "Про вжиття заходів з виконання судових рішень", в якому повідомило про надходження виконавчого листа у справі № 440/9329/21. Листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 02.05.2025 № 1600-0804-5/34386 повідомило, що на виконання рішення суду у справі № 440/9329/21 від 28.09.2021, ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії та нараховано заборгованість на загальну суму 109 126,47 гривень. Зазначена сума внесена до підсистеми «Реєстру судових рішень» та підлягає виплаті в межах бюджетних асигнувань. Дата, якою обліковано в реєстрі судових рішень, є дата набрання рішення суду законної сили, а саме 29.01.2021. Виплата боргу за рішенням суду здійснюється в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ним законної сили (копія листа додається). Пункт 32 Порядку № 845 передбачає, що безспірне списання коштів з рахунків боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника, здійснюється органом Казначейства з моменту відкриття відповідних асигнувань (надходження коштів на рахунок). Однак, орган Казначейства встановив, що в Головному управлінні Казначейства у Полтавській області відсутні відкриті рахунки на ім`я ГУ ПФУ в Полтавській області, на яких можуть бути обліковуватись кошти безпосередньо цього органу, і з яких можна здійснити безспірне списання коштів на виконання виконавчого листа у справі № 440/9329/21. Зазначений факт об`єктивно унеможливив реалізацію Головним управлінням Казначейства у Полтавській області приписів пункту 25 Порядку № 845 в частині безспірного списання коштів безпосередньо з рахунка боржника (а.с. 44-49).
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 клопотання представника Державної казначейської служби України про розгляд справи з повідомленням сторін залишено без задоволення.
16.03.2026 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла відповідь позивача на відзив. У відповіді на відзив позивач наполягав на правомірності своїх вимог, зазначаючи, що відзив наданий без належного обґрунтування та не вірно застосовано посилання на норми права стосовно предмету позову, а лише повідомлено загальну інформацію щодо дій про направлення листів "Про збільшення бюджетних призначень" до Міністерства фінансів України та отриманих від останнього листів-відповідей, які є лише відпискою щодо строків у діловодстві, без будь-яких ("… позиція Мінфіну залишається незмінною") дій конкретно за предметом позову. Дане не підтверджує вчинення дій з 30 квітня 2025 року щодо виконання за першою чергою облікованого за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані Державою» Виконавчого листа №440/9329/21 та ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 року у справі №440/9329/21 про стягнення заборгованості з виплати пенсії у сумі 109126,47 грн (сто дев`ять тисяч сто двадцять шість гривень 47 копійок). Дана визначена сума пенсії на пенсійному картковому рахунку в установі банку на ОСОБА_1 не перерахована, відсутня. по-третє: ДКСУ не всебічно і не повно з`ясовано, досліджено згідно до норм всі фактичні обставини надано неналежну оцінку зібраним доказам, наведених норм, підтверджену судовою практикою та подані до позовної заяви Позивачем, а викладаючи норми права представник суперечить сам собі щодо викладеного («про все, а конкретного згідно предмету позову нічого»), у залежності яку сторону представник ДКСУ представляє, що підтверджує правомірність поданого позову до суду. ДКСУ не спростувала правомірності вимог позивача, а лише виклала свою версію щодо позиції та норм і тут же викладає інше, що підтверджує про протиправність та бездіяльність відповідача (а.с. 101-107).
30.03.2026 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог (а.с. 113-117), в яких просить:
Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України, яка полягає у не направленні до Міністерства фінансів України у строк встановлений пунктом 49 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону України про Державний бюджет України для отримання додаткових коштів понад обсяг відповідних бюджетних призначень, для примусового виконання виконавчого листа №440/9329/21 та ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 у справі №440/9329/21, яка набрала законної сили.
Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 за період 30.07.2025 року по 02.03.2026 року інфляційні витрати у розмірі у розмірі 3646,50грн. (три тисячі шістсот сорок шість гривень 50 копійок) та 3% річних у розмірі в розмірі 1937,37 грн. (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім гривень 37 копійок) за прострочення виконання виконавчого листа №440/9329/21 та ухвали суду Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 у справі №440/9329/21, яка набрала законної сили області щодо стягнення недоотриманої пенсії у сумі 109126,47 грн.
30.03.2026 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення позивача (а.с. 118-122).
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.04.2026 витребувано від відповідача додаткові докази по справі.
10.04.2026 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшли пояснення Державної казначейської служби України на ухвалу суду від 07.04.2026 (а.с. 126-128).
13.04.2026 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшли письмові заперечення позивача на пояснення Державної казначейської служби України (а.с. 129-132).
04.05.2026 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшло клопотання позивача про застосування заходів процесуального примусу та повторне витребування доказів, за результатами розгляду якого ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2026 останнє залишено без задоволення.
Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 по справі № 440/9329/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Визнано протиправним та скасувати розпорядження відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 04.08.2021 №25/1600-0207-15 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" від 09.07.2021 №33/37-4/659. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року відповідно до вимог статей 43 та 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" від 09.07.2021 №33/37-4/659, у розмірі 80 відсотків сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат (офіційне посилання в Єдиному державному реєстрі судових рішень - https://reyestr.court.gov.ua/Review/99933465).
29.11.2021 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 440/9329/21.
28.10.2024 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на підставі виконавчого листа №440/9329/21, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №76383571 (а.с. 18).
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 клопотання ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі №440/9329/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Змінено спосіб та порядок виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 у справі № 440/9329/21 щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року відповідно до вимог статтей 43 та 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" від 09.07.2021 №33/37-4/659, у розмірі 80 відсотків сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат, на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати пенсії у сумі 109126,47 грн (офіційне посилання в Єдиному державному реєстрі судових рішень - https://reyestr.court.gov.ua/Review/126515693).
29.04.2025 позивачем направлено до Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області заяву в якій просив прийняти та розглянути заяву з приєднаним переліком документів згідно пункту 6 Порядку №845, вчинити відповідні дії, виконати виконавчий лист №440/9329/21 за прийнятою ухвалою суду від 10.04.2025 та стягнути з головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії у сумі 109126,47 грн (а.с. 20-21).
Листом від 30.05.2025 №04-17-10/4815 Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області повідомило ОСОБА_2 , що Головне управління Казначейства 30.04.2025 прийняло вищезазначений виконавчий лист на облік для подальшого виконання за бюджетною програмою КПКВК 3504040 "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою". Згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 №4901-УІ виконавчий лист підлягає до виконання за рахунок коштів бюджетної програми КПКВК 3504040 в першу чергу.
Головне управління Казначейства листом від 30.04.2025 №04-17-06/3729 звернулось до боржника щодо необхідності надання інформації про актуальність такого стягнення та вжиті заходи для погашення заборгованості встановленої рішенням суду. Після надання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області відповіді (лист №1600-0804-5/34386 від 05.05.2025) про відсутність бюджетних призначень на погашення заборгованості за рішеннями суду та про актуальність рішення суду, Головним управлінням Казначейства відомості про виконавчий лист були внесені до АРМ Реєстр судових рішень АС "Є-Казна" (WEB) для подальшого виконання за бюджетною програмою КПКВК 3504040. Сума коштів за виконавчими документами, що обліковуються за КПКВ 3504040 та надійшли раніше поданого виконавчого документа становить 243194790 грн. Виконання виконавчого документа буде здійснено відповідно до норм чинного законодавства в межах коштів бюджетної програми КПКВК 3504040, виділених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, та з урахуванням черговості (а.с. 23).
13.11.2025 ОСОБА_1 звернувся до ГУДКСУ та ДКСУ із заявою про виконання виконавчого листа за судовим рішенням, в якій просив надати підтверджуючі документи про повне виконання Виконавчого листа №440/9329/21 щодо стягнення з ГУПФУ на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати пенсії у сумі 109126,47 грн та прийняте рішення направити на адресу ОСОБА_1 (а.с. 25-26).
05.12.2025 ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області в якій просив надати підтверджуючі документи про повне виконання виконавчого листа №440/9329/21 щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати пенсії у сумі 109126,47 грн. У разі відсутності підтверджуючих документів щодо повного виконання Виконавчого листа №440/9329/21 за рішенням від 28.09.2021 та ухвалою від 10.04.2025 Полтавського окружного адміністративного суду, у визначений строк, змушений за захистом своїх прав як пенсіонера МВС (інваліда війни) звернутися до вищого органу, правоохоронних органів та суду. Перерахування стягнутих з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заборгованості г виплати пенсії у сумі 109126,47 грн (а.с. 27-28).
Листом від 16.12.2025 №04-23/2-10/12699 Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області повідомило ОСОБА_1 , що Казначейство здійснить заходи щодо перерахування коштів згідно виконавчого документа по справі № 440/9329/21 після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше, відповідно до черговості та в межах коштів бюджетної програми КПКВК 3504040, виділених законом про Державний бюджет України на відповідний рік (а.с. 30-31).
24.12.2025 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області із запитом на отримання інформації № 01-12/25, в якому просив надати інформацію з наявними фактичних документів у Казначейській службі за виконавчим листом №440/9329/21 та ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 у справі № 440/9329/21 (а.с. 33-34).
Листом від 31.12.2025 №04-17-10/13478 Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області повідомило ОСОБА_1 , що Державна казначейська служба України здійснить заходи щодо перерахування коштів згідно виконавчого документа по справі № 440/9329/21 після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше, відповідно до черговості та в межах коштів бюджетної програми КПКВК 3504040, виділених законом про Державний бюджет України на відповідний рік (а.с. 35-36).
Позивач вважаючи, що відповідачі допускають бездіяльність, яка полягає у не направленні до Міністерства фінансів України у строк встановлений пунктом 49 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 03.08.2011 № 845 пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону України про Державний бюджет України для отримання додаткових коштів понад обсяг відповідних бюджетних призначень, для примусового виконання Виконавчого листа №440/9329/21 та ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 у справі №440/9329/21, яка набрала законної сили, звернувся до суду з вимогами визнати таку бездіяльність протиправною та стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 за період 30.07.2025 року по 02.03.2026 року інфляційні витрати у розмірі у розмірі 3646,50 грн та 3% річних у розмірі в розмірі 1937,37 грн за прострочення виконання Виконавчого листа №440/9329/21 та ухвали суду Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 у справі №440/9329/21, яка набрала законної сили області щодо стягнення недоотриманої пенсії у сумі 109126,47 грн.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. 
Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до положень статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі – Закон № 1404-VIII), виконавче провадження розглядається як завершальний етап судового процесу, а також як процедура примусового виконання рішень інших органів чи посадових осіб. Воно являє собою комплекс дій органів та посадових осіб, визначених цим Законом, спрямованих на забезпечення примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб). Такі дії здійснюються на підставах, у межах повноважень та у спосіб, передбачені цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання, а також іншими законами. Крім того, виконанню підлягають і ті рішення, які відповідно до цього Закону визначені такими, що можуть бути виконані у примусовому порядку.
Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення від імені України. Прийняте судом рішення є обов`язковим для виконання. Держава, у свою чергу, забезпечує виконання такого рішення у порядку, встановленому законом, а контроль за його виконанням покладається на суд.
Частинами першою та другою статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012 юридичних позицій, виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. А в іншому Рішенні від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Отже, виконання судового рішення необхідно розглядати як одну з стадій судового процесу і невід`ємну складову права кожного на справедливий судовий захист.
Такий висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду від 16.03.2020 у справі № 2а-1646/2010, у якій звернуто увагу й на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладену в рішеннях цього Суду у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України", у яких прослідковується однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення як завершальна стадія судового процесу за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя.
Стаття 25 Бюджетного кодексу України передбачає, що Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 № 4901-VI (далі - Закон № 4901-VI) держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:
державний орган;
державні підприємство, установа, організація;
юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.
За змістом частини першої статті 3 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Частиною другою статті 3 Закону № 4901-VI визначено, що стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.
Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону № 4901-VI перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.
Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що встановлений частиною четвертою статті 3 Закону № 4901-VI строк перерахування коштів стягувачу є імперативним, а його недодержання є порушенням гарантій держави щодо виконання судових рішень. У будь-якому разі, черговість здійснення перерахування коштів стягувачу за рішенням суду повинна узгоджуватися з такими приписами закону й рішення судів можуть виконуватися за чергою, однак у тримісячний строк.
Такий висновок наведений у постановах Верховного Суду від 13.05.2021 у справі № 160/6770/19 та від 21.02.2023 у справі № 500/5748/21.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначає Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок № 845).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 845, безспірне списання - це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.
Згідно із пунктом 3 Порядку № 845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Відповідно до пункту 6 Порядку № 845, у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення); оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).
Пунктами 24-34 Порядку № 845 встановлено механізм безспірного списання коштів з рахунків боржника.
Так, відповідно до пунктів 24, 25 вказаного Порядку стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку. Безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.
Пунктом 26 Порядку визначено, що безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).
Пунктом 28 Порядку № 845 передбачено, що орган Казначейства не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди класифікації видатків бюджету і рахунки, з яких проводиться безспірне списання коштів.
З дня визначення кодів класифікації видатків бюджету та рахунків орган Казначейства повідомляє боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, про здійснення безспірного списання коштів з рахунків боржника та не проводить платежі, крім платежів, які визначені у пункті 25 цього Порядку.
У повідомленні зазначаються строк подання боржником або бюджетною установою, що здійснює централізоване обслуговування боржника, інформації, пов`язаної з виконанням рішення про стягнення коштів, який не може перевищувати п`яти робочих днів з дати надходження повідомлення, та відомості про непроведення органом Казначейства платежів за платіжними дорученнями боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника.
Відповідно до пункту 31 Порядку № 845 у разі коли за визначеними органом Казначейства кодами класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, вимогу щодо необхідності вжиття заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення.
Разом з тим, згідно з пунктами 47, 48 Порядку № 845 безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих: 1) органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника; 2) керівником органу державної виконавчої служби зазначених у пункті 7 цього Порядку документів та відомостей.
Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.
Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей за наявності відповідних бюджетних асигнувань для здійснення безспірного списання коштів.
Відповідно до пункту 49 Порядку № 845 у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України. Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України. Казначейство зберігає виконавчі документи до виконання їх у повному обсязі.
Суд зазначає, що в матеріалах справи наявні листи ДКС України, адресовані Мінфіну, із проханням збільшити бюджетні призначення за КПКВК 3504040 (а.с. 50-52, 55-57, 59, 61-67).
Однак за насідком їх дослідження, суд зазначає, що вказані листи містять тільки загальну інформацію про суму коштів, яких не вистачає на виконання рішень судів.
Отже, відповідачем не доведено дотримання пункту 49 Порядку № 845, а саме подання у 10-ти денний строк з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України для отримання додаткових коштів понад обсяг відповідних бюджетних призначень, для примусового виконання виконавчого листа №440/9329/21 та ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 у справі №440/9329/21, яка набрала законної сили.
Абзацом 2 пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 4901-VI визначено, що заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.
З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що позивач неодноразово звертався до Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області та Державної казначейської служби України із заявами щодо виконання виконавчого листа №440/9329/21 та ухвали суду від 10.04.2025, а саме 29.04.2025, 13.11.2025, 05.12.2025, 24.12.2025.
Доказів сплати позивачу присуджених коштів матеріали справи не містять.
Згідно з пунктом 50 Порядку № 845, компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується за заявами стягувачів: Казначейством, якщо боржником є державний орган; державним виконавцем, якщо боржником є підприємство, установа, організація або юридична особа, зазначені в пункті 48 цього Порядку.
Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів за черговістю надходження таких заяв стягувачів та після погашення заборгованості за рішеннями суду відповідно до пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
Відтак, законодавством чітко передбачено, що виплаті компенсації за порушення встановленого законом строку перерахування коштів передує заява стягувача та виплачується вона після погашення заборгованості за рішенням суду.
Відповідно до пункту 51 Порядку № 845 в рішенні (постанові) про виплату компенсації зазначаються: назва і дата видачі виконавчого документа, найменування органу, що його видав; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), код згідно з ЄДРПОУ або податковий номер (для юридичних осіб), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серія і номер паспорта для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття такого номера, реквізити рахунків стягувача і боржника; дата надходження документів та відомостей, необхідних для перерахування коштів, дата закінчення встановленого законом строку для перерахування коштів, дата перерахування коштів стягувачу; строк прострочення платежу; реквізити рахунка, з якого здійснюється безспірне списання; спосіб перерахування коштів стягувачу; сума нарахованої компенсації.
Рішення про виплату компенсації затверджується Головою Казначейства, а постанова - керівником органу державної виконавчої служби.
Разом з тим, відповідно до частин першої та другої статті 5 Закону № 4901-VI у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
З наведених вище положень Порядку № 845, норм статей 3, 5 Закону № 4901-VI слідує, що відповідальним за виконання судових рішень, що гарантовані державою, а також виплати компенсації стягувачу, у разі неперерахування коштів за рішенням суду, є саме ДКС України (Казначейство), яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Тому суд не погоджується з твердженнями відповідача, що останній не повинен нести відповідальність за несвоєчасне погашення заборгованості перед позивачем.
Отже, виходячи з аналізу норми статті 5 Закону № 4901-VI, підставою для виплати стягувачу компенсації, передбаченої цим Законом, слугує порушення органом казначейства строків перерахування коштів на виконання рішення суду про стягнення коштів з органу державної влади.
Однак, як зазначив суд вище, виплаті компенсації за порушення встановленого законом строку перерахування коштів передує заява стягувача, подана до ДКС України та виплачується вона після погашення заборгованості за рішенням суду.
З матеріалів справи судом встановлено та сторонами не надано доказів протилежного.
Відтак, відсутня одна із подій яка має враховуватися під час визначення розміру компенсаторних виплат, а саме подія виплати заборгованості.
Крім того, як вже мовилось, відповідно до положень пункту 50 Порядку № 845 компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується за заявами стягувачів
Тобто, компенсація нараховується Казначейством на підставі заяви стягувача.
Стосовно права на виплату компенсації за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів, Верховний Суд у постанові від 29.05.2025 у справі № 580/3002/23 вказав: "Ураховуючи, що з 16 березня 2018 року норма пункту 50 Порядку № 845 встановлює, що компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується за заявами стягувачів, а такої заяви ОСОБА_1 до ДКС не подавав і йому не відмовлено, то позовні вимоги про визнати протиправною бездіяльності ДКС щодо ненарахування з 13 жовтня 2021 року компенсації в розмірі 3% річних від несплаченої суми та зобов`язання її нарахувати задоволенню не підлягають".
Суд вказує, що у матеріалах даної справи відсутні докази подання заяви позивачем до ДКС України щодо нарахування йому компенсації за не перерахування коштів, а тому вимоги щодо стягнення 3% річних від несплаченої суми є передчасними.
Разом з тим, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд зазначає, що між сторонами справи відсутні договірні зобов`язання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, а також зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України, оскільки питання стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, врегульоване статтею 236 Кодексу законів про працю України.
В постанові від 26.07.2021 у справі № 712/23614/12 Верховний Суд вказав: "31. Питання щодо застосування положень ст. 625 Цивільного кодексу України до трудових відносин було предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду. Так, у постанові від 18.03.2020 у справі №711/4010/13-ц Великою Палатою Верховного Суду було сформовано висновок, відповідно до якого приписи статті 625 ЦК України не застосовуються до трудових правовідносин, сімейних та інших правовідносин, які регулює спеціальне законодавство. Вказана правова позиція була висловлена також Верховним Судом України у постанові від 20.01.2016 у цивільній справі №6-2759цс15.
32. Крім того, Верховний Суд також неодноразово вказував на безпідставність застосування положень статті 625 ЦК України до трудових відносин, зокрема у постановах від 15.04.2020 у справі №807/542/17 та від 19.08.2020 у справі №826/7444/16.
33. Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, стягнення з боржника інфляційних втрат регулюється статтею 625 ЦК України, відповідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
34. В силу частини другої статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, якими є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.
35. Законодавцем окреслено, що грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань відносяться також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо, які мають бути виражені у грошових одиницях.
36. У цій справі у відповідача не виникло перед позивачем грошового зобов`язання в порядку статті 11 ЦК України як зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України, а відтак Воловецька сільська рада Закарпатської області не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні статті 625 ЦК України.
37. Також, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що у цій справі не встановлено цивільно-правової відповідальності відповідача, оскільки правовідносини, що склались між позивачем та відповідачем, є трудовими правовідносинами, а не цивільно-правовими".
За результатами системного аналізу законодавчих приписів, які регулюють спірні відносини, та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність цивільно-правових відносин між позивачем та відповідачами.
Таким чином, в цій справі у відповідачів не виникло перед позивачем грошового зобов`язання в порядку статті 11 Цивільного кодексу України, як зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України, а відтак відповідачі не є боржниками, що прострочили виконання грошового зобов`язання, у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України, тому положення статті 625 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних відносин.
Крім того, суд зазначає, що компенсація пенсіонерам втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, врегульовані спеціальним законом - Законом України № 2050-ІІІ, а тому норми статті 625 ЦК України в такому випадку не застосовуються.
Аналогічна правова позиція викладена Верховного Суду у постанові від 29.04.2025 у справі № 580/9536/23.
Таким чином позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи, що під час розгляду справи судом встановлено бездіяльність Державної казначейської служби України під час виконання виконавчого листа №440/9329/21, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Державну казначейську службу України вчинити дії щодо виконання виконавчого листа №440/9329/21 з урахуванням ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 у справі №440/9329/21.
Отже позов підлягає частковому задоволенню.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Державної казначейської служби України (код ЄДРПОУ 37567646, вул. Бастіонна, 6, м. Київ), Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області (код ЄДРПОУ 37959255, вул. Шевченка, 1, м. Полтава) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення компенсації задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України, яка полягає у не направленні до Міністерства фінансів України у строк встановлений пунктом 49 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 03.08.2011 № 845 пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону України про Державний бюджет України для отримання додаткових коштів понад обсяг відповідних бюджетних призначень, для примусового виконання Виконавчого листа №440/9329/21 та ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 у справі №440/9329/21, яка набрала законної сили.
Зобов`язати Державну казначейську службу України вчинити дії щодо повного виконання виконавчого листа №440/9329/21 з урахуванням ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 у справі №440/9329/21.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя	 	С.О. Удовіченко