П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/3196/25	

Перша інстанція: суддя Юхтенко Л.Р.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

секретар – Божко А.К.,

за участю: представника позивача – Григор`єва В.В.
представника відповідача – Довгонос В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року у справі № 420/3196/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРОЖНА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ДОРСЕРВІС" до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, –

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
У січні 2025 року ТОВ "ДОРОЖНА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ДОРСЕРВІС" звернулось з адміністративним позовом до суду у якому просило:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 57189/15-32-07-03-20 та № 57191/15-32-07-03-20 від 30.12.2024 Головного управління ДПС в Одеській області. 
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, на підставі висновків акту перевірки від 10.12.2024 № 53579/15-32-07-15.
Позивач не погоджується з ухваленим рішенням, вважає його незаконним, таким, що суперечить нормам Податкового кодексу України та підлягає скасуванню з таких підстав.
Так, позивач зазначив, що 07.09.2020 ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” укладає договір поставки № 209 з ТОВ “ПІВДЕННА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЕКЛІПС”, предметом якого є поставка цементу, каменю бортового гранітного, каменю бетонного бортового, плитки, огорожі та інших будівельних матеріалів. Вказані матеріали є складовою частиною благоустрою території. 
На виконання вище вказаного договору поставки до перевірки було надано: - Договір поставки № 209 від 07.09.2020; - Видаткові накладні за період від 09.09.2020 по 28.09.2020; - Товаротранспортні накладні за період від 09.09.2020 по 28.09.2020; - Платіжні інструкції, щодо сплати грошових коштів за придбані будівельні матеріали; - Первинні документи, щодо подальшого використання отриманих товарів від ТОВ “ПІВДЕННА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЕКЛІПС” у вересні 2020 року, а саме подальшу їх поставку ТОВ “ЮГ СТРОЙ КОМПАНІ” з листопада 2020 року по грудень 2022 року. - Документи, щодо наявності матеріально - технічної бази у ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” для перевезення будівельних матеріалів та їх подальшого складування та поставки іншим суб`єктам господарювання. Тобто надані первинні документи містять усі обов`язкові реквізити, які дають можливість встановити зміст та обсяг операції. 
Представник позивача звертає увагу, що надані ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” первинні документи не мають дефектів щодо форми, змісту або пошкодження, які б зумовили втрату ними юридичної сили і доказовості, тобто оформлені відповідно до чинного законодавства України.
Отже, ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” вважає, що були надані всі належним чином оформлені та складені первинні бухгалтерські документи, які підтверджують правомірність використання наданих робіт, послуг у власній господарський діяльності отриманих від ТОВ “ПБК ЕКЛІПС”, з яких можна встановити їх обсяг та вартість за перевіряємий період, а також економічну вигоду та зміни у структурі власності Позивача, а саме одне посилання в акті перевірки на податкову інформацію щодо ТОВ “ПБК ЕКЛІПС” є, на думку позивача, не припустимим для Відповідача, як орану державної влади.
Позивач вважає, що жоден з фактів, на які відповідач посилається в акті перевірки та які використав для формування висновків про сумнівність господарських операцій Позивача та його контрагента, не підтверджено належними та допустимими доказами, які б свідчили про невідповідність господарських операцій ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" цілям та завданням статутної діяльності товариства, незвичності цих господарських операцій для її учасників, збитковості цих операцій, інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про їх фіктивність, а також те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами, цілями ділового характеру, а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди. 
Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву у якому зазначив, що в ході документальної позапланової виїзної перевірки, 22.11.2024 відповідно до вимог п.п. 20.1.6, п. 20.1 ст. 20, п. 44.1, п. 44.2, п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (із змінами та доповненнями) директору ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” Катюжанському Анатолію Вікторовичу під підпис вручений запит від 27.11.2024, щодо надання до перевірки всіх первинних бухгалтерських документів, регістрів бухгалтерського обліку за період з 13.06.2019 по 30.09.2024. Посадовими особами ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” на запит податкового органу надані бухгалтерські регістри (відомості) за період з 13.06.2019 по 30.09.2024. 
Представник відповідача зазначає, що за даними аналітичного обліку по рахунку 631 "Розрахунки з постачальниками та підрядниками" та згідно з первинними документами, наданими до перевірки, встановлено господарські взаємовідносини ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” з ТОВ "ПІВДЕННА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ЕКЛІПС" (код за ЄДРПОУ 39082206), яке має ознаками “сумнівності”. Взаємовідносини між ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” та ТОВ "ПІВДЕННА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ЕКЛІПС" (код за ЄДРПОУ 39082206) за період: вересень 2020 року регулюються договором поставки від 07 вересня 2020 року №209.
На виконання умов договору поставки від 07.09.2020 №209, ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” отримало від ТОВ "ПІВДЕННА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ЕКЛІПС" (код за ЄДРПОУ 39082206) товар (цемент, камені бетонні, огородження, тощо) на загальну суму 2 523 924,62 грн., в т.ч. ПДВ у сумі 420 654,10 грн. 
Згідно з проведеного аналізу баз даних ЄРПН встановлено, що ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" (код за ЄДРПОУ 39082206) за період: вересень 2020 року отримав товар з іншою номенклатурою, а саме: герметик, грунт Д09 глиб. проникнення, цегла керамічна, шпатлівка, газобетон, бетон, двері балконні, лазурь для дерева, лак, морилка, ультра бель, арматура, пенамонтажная, цемент Портланд ПЦ 500 (25 кг), клей "Cassius" ПВА, оліфа, колер концентрат Колібрі, кабель, шпалери, тощо. 
Враховуючи результати проведеного аналізу баз даних ЄРПН щодо “ймовірного” ланцюга постачання товарів встановлено, що ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" реалізувало товари відмінні від тих, які були їм придбані по ланцюгу постачання за період: вересень 2020 року. Товар з номенклатурою, що реалізовано в адресу ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” не придбавався, наявна підміна (фіктивне введення в обіг) товару, що свідчить про нереальність господарської операції по придбанню товарів від ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС".
В результаті проведеного аналізу баз даних ЄРПН щодо ланцюга постачання товарів в адресу ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" та подальшою поставкою товарів від ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" в адресу ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” перевіряючими встановлено наступне: - має місце підміна видів товару (СКРУТКА); - неможливо підтвердити операції стосовно врахування реального часу здійснення операцій, наявності трудових ресурсів, що економічно необхідні для виконання такої діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської, економічної діяльності; - згідно аналізу ЄРПН не встановлено декларування ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" будь-яких витрат щодо оренди приміщення, водо-, тепло-, постачання зв`язок, придбання канцелярських засобів, що могло б свідчити про здійснення господарської діяльності;
- не встановлено декларування ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" будь-яких витрат на доставку ТМЦ,
- відсутність документів, щодо якості товару (сертифікати, тощо); засновник, директор та головний бухгалтер в одній особі. 
У зв`язку з відсутністю факту (джерела) законного введення в обіг товарів поставлених ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" в адресу ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” встановлено наступне: Господарські операції з отримання та реалізації товарів на ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" оформлялись лише в паперовому вигляді, що свідчить про сумнівність здійснення фінансово-господарських операцій між підприємствами. 
Дані операції не мали реального характеру, так як не підтверджено факт реалізації товарів (цемент, камені бетонні, огородження, тощо) від контрагента ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" на адресу ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС”, що свідчить про те, що правочини між ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" та ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” на суму 2 523 924,62 грн., в т.ч. ПДВ – 420 654,10 грн., здійснені без мети настання реальних наслідків. 
Оскільки можливість вчинення даних господарських операцій у постачальника ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, задекларований на папері, у ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” не було підстав для податкового обліку вказаних операцій. 
Таким чином, перевіркою встановлено, що ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС", яке було постачальником ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” у періоді: 3 квартал 2020 року (вересень 2020 року), здійснювало діяльність спрямовану на здійснення операцій пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Короткий зміст та мотиви рішення суду першої інстанції.
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 29 грудня 2025 року позов задовольнив.
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 57189/15-32-07-03-20 від 30.12.2024.
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 57191/15-32-07-03-20 від 30.12.2024.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ДОРОЖНА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ДОРСЕРВІС” судовий збір в розмірі 14 562,99 грн (чотирнадцять тисяч п`ятсот шістдесят дві гривні 99 копійок).
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що позивачем до матеріалів справи надано сукупність первинних та інших документів, які в умовах звичайної ділової практики супроводжують та підтверджують фактичне вчинення платником податків господарських операцій, зокрема: договір, видаткові накладні, платіжні доручення, товарно-транспортні накладні, які у сукупності не дають підстав для сумніву щодо реальності здійснення підприємством господарських операцій з придбання товарів чи їх невідповідності з господарською діяльністю позивача, та не свідчать про відсутність у позивача підстав для формування задекларованих позивачем податкових вигод у вказаному періоді.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись з даним рішенням суду Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не врахував, що оскільки реальність та можливість вчинення господарських операцій постачальником – ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" на адресу ТОВ «ДБК ДОРСЕРВІС» відсутня (у зв`язку з поставкою товарів відмінних від тих, які були придбані постачальником по ланцюгу постачання за період: вересень 2020 року), а наслідком для податкового обліку є лише задекларований на папері рух активів, у ТОВ «ДБК ДОРСЕРВІС» не було підстав для податкового обліку вказаних операцій та віднесення ПДВ з вартості придбаних товарів до складу податкового кредиту, тому документи щодо поставки товару ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" в адресу ТОВ «ДБК ДОРСЕРВІС» не можуть за змістом п. 44.1 ст. 44 ПК України вважатися документами для підтвердження даних податкового обліку і звітності;
- суд першої інстанції не надав оцінки тому, що позивач намагається скасувати податкове повідомлення-рішення № 57189/15-32-07-03-20, яким нараховано позивачу податок на прибуток приватних підприємств за податковими зобов`язаннями в розмірі 505 468,00 грн в повному обсязі проте ненадані позовні вимоги щодо скасування податкового повідомлення-рішення в частині заниження у сумі 505 468 грн.
- інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст відзиву до позову.

Обставини справи.
Суд першої інстанції встановив, що ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС”, зареєстроване Лиманською районною державною адміністрацією Одеської області від 13.06.2019 № 15381020000017114.
На підставі наказу ГУ ДПС в Одеській області від 21.11.2024 № 11982-п “Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС”, код за ЄДРПОУ 43061412” та направлень, Головним управлінням ДПС в Одеській області була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ (надалі - ТОВ) “ДБК ДОРСЕРВІС” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 13.06.2019 по 30.09.2024, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 13.06.2019 по 30.09.2024. 
За результатами перевірки складено Акт від 10.12.2024 № 53579/15-32-07-15.
Відповідно до Акту перевірки податковим органом були встановлені наступні порушення ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” (розділ IV Акту): 
1.п.44.1, п.44.2 ст. 44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134,п.п. 140.5.11 п. 140.5 ст. 140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI з наступними змінами та доповненнями, пп. 6,910 П (С) БО № 9 “Запаси”, затвердженого наказом міністерства фінансів України від 20.10.1999 № 246, п.п. 5,6,7,10 П (С)БО) № 16 “Витрати”, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, встановлено заниження податку на прибуток за період з 13.06.2019 по 30.09.2024, у сумі 5 050 468 грн.
2. п.44.1 ст. 44, п.198.1, п.198.3 ст.198, Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755 – VI із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 420 624,00 грн., в тому числі по періодах: вересень 2020 року у сумі 420 654 грн.
У акті перевірки зазначено, що перевіркою повноти декларування показників рядка 02 Декларацій „Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності” за період з 13.06.2019 по 30.09.2024 встановлено їх заниження у загальній сумі 2 103 271 грн., у тому числі: - за три квартали 2020 року у сумі 2 103 271 грн. (в т.ч. 3 квартал 2020 – 2 103 271 грн.), - за 2020 рік у сумі 2 103 271 грн. (в т.ч. 3 квартал 2020 – 2 103 271 грн.), внаслідок завищення показників, відображених у рядку 2050 „Собівартість реалізованої продукції (товарiв, робіт, послуг)” Звіту про фінансовий результат (форми №2-м) у загальній сумі 2 103,3 тис.грн., в тому числі: - за 9 місяців 2020 року у сумі 2 103,3 тис. грн. (в т.ч. 3 квартал 2020 – 2 103,3 тис.грн.), - за 2020 рік у сумі 2 103,3 тис. грн., в результаті чого завищено загальну суму витрат на 2 103,3 тис. грн., що відображено у рядку 2285 „Разом витрати” та „Фінансовий результат до оподаткування” на 2 103,3 тис.грн., що відображено у рядку 2290 Звіту про фінансовий результат (форми №2-м) за відповідні періоди. 
Зведені дані щодо задекларованих та встановлених у ході проведення перевірки показників “Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності”, задекларованих у рядку 02 декларації(й) за період з 13.06.2019 по 30.09.2024 наведено в додатку 7 до акта перевірки. 
Зведені дані щодо задекларованих та встановлених у ході проведення перевірки показників “Фінансовий результат до оподаткування” рядку 2290 Звітів про фінансовий результат (форми №2-м) за період з 13.06.2019 по 30.09.2024 наведено в додатку 8 до акта перевірки. 
За даними аналітичного обліку по рахунку 631 "Розрахунки з постачальниками та підрядниками" та згідно з первинними документами, наданими до перевірки, встановлено господарські взаємовідносини ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” з ТОВ "ПІВДЕННА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ЕКЛІПС" (код за ЄДРПОУ 39082206), яке має ознаками “сумнівності”. 
Взаємовідносини між ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” та ТОВ "ПІВДЕННА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ЕКЛІПС" (код за ЄДРПОУ 39082206) за період: вересень 2020 року регулюються договором поставки від 07 вересня 2020 року №209.
На виконання умов договору поставки від 07.09.2020 №209, ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” отримало від ТОВ "ПІВДЕННА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ЕКЛІПС" (код за ЄДРПОУ 39082206) товар (цемент, камені бетонні, огородження, тощо) на загальну суму 2 523 924,62 грн., в т.ч. ПДВ у сумі 420 654,10 грн.
Згідно до баз даних Єдиного реєстру податкових накладних, ІТС “Податковий блок”, підсистема “Система автоматизованого співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів”, значиться наступне: Зареєстроване: Юридичним департаментом Одеської міської ради від 05.02.2014 за №15561020000051328; податковий номер: 39082206; організаційно-правова форма: 240 – Товариство з обмеженою відповідальністю; взяте на облік в контролюючих органах: 06.02.2014 за №155314013956; зареєстроване платником податку на додану вартість Головним управлінням ДПС в Одеській області (Південне управління у м.Одесі, Приморська ДПІ) від 01.04.2019 (номер запису в реєстрі 200451902), індивідуальний податковий номер 390822015534; податкова адреса/місце проживання платника податків: 65007, Одеська область, Приморський район, вул. Водопровідна, буд. 10, корп. Б; основний вид діяльності – 41.20 будівництво житлових і нежитлових будівель. 
Директор та головний бухгалтер – Ковалевська Катерина Сергіївна (РНОКПП НОМЕР_1 ). Інформація про засновників - фізичних осіб: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )., внесок в статутний фонд 3,0 тис.грн., адреса: АДРЕСА_1 , кв. (офіс) 18. 
Наявність трудових ресурсів відповідно до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ): за 3 квартал 2020 року (від 04.11.2020 №9287053157) на підприємстві працювало за трудовими договорами (контрактами) 18 осіб, ознака доходу – 101. 
Відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних (надалі – ЄРПН), ІС “Податковий блок”, “Система автоматизованого співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів” встановлено, що підприємство ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" не зареєстровано податкові накладні щодо оренди офісних та складських приміщень або даних відповідального зберігання товару у будь якому місці України, а також, податкові накладні щодо отримання транспортних послуг, оренди основних засобів (згідно даних декларації з податку на додану вартість за вересень 2020 року (від 04.11.2020 №9286968911) відсутнє придбання товару від не платників ПДВ). 
До перевірки ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” надано первинні бухгалтерські документи, щодо отримання товарів від ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" за період: вересень 2020 року, з наступною номенклатурою: цемент, камені бетонні, огородження, тощо, на загальну суму 2 523 924,62 грн., в т.ч. ПДВ – 420 654,10 грн. Номенклатура даного товару відмінна від тої, що була придбана ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" в вересні 2020 року.
Згідно з проведеного аналізу баз даних ЄРПН встановлено, що ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" (код за ЄДРПОУ 39082206) за період: вересень 2020 року отримав товар з іншою номенклатурою, а саме: герметик, грунт Д09 глиб. проникнення, цегла керамічна, шпатлівка, газобетон, бетон, двері балконні, лазурь для дерева, лак, морилка, ультра бель, арматура, пенамонтажная, цемент Портланд ПЦ 500 (25 кг), клей "Cassius" ПВА, оліфа, колер концентрат Колібрі, кабель, шпалери, тощо. 
Враховуючи результати проведеного аналізу баз даних ЄРПН щодо “ймовірного” ланцюга постачання товарів встановлено, що ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" реалізувало товари відмінні від тих, які були їм придбані по ланцюгу постачання за період: вересень 2020 року. Товар з номенклатурою, що реалізовано в адресу ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” не придбавався, наявна підміна (фіктивне введення в обіг) товару, що свідчить про нереальність господарської операції по придбанню товарів від ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС". 
В результаті проведеного аналізу баз даних ЄРПН щодо ланцюга постачання товарів в адресу ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" та подальшою поставкою товарів від ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" в адресу ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” встановлено наступне: - має місце підміна видів товару (СКРУТКА); - неможливо підтвердити операції стосовно врахування реального часу здійснення операцій, наявності трудових ресурсів, що економічно необхідні для виконання такої діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської, економічної діяльності; - згідно аналізу ЄРПН не встановлено декларування ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" будь-яких витрат щодо оренди приміщення, водо-, тепло-, постачання зв`язок, придбання канцелярських засобів, що могло б свідчити про здійснення господарської діяльності; не встановлено декларування ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" будь-яких витрат на доставку ТМЦ, - відсутність документів, щодо якості товару (сертифікати, тощо); засновник, директор та головний бухгалтер в одній особі.
У зв`язку з відсутністю факту (джерела) законного введення в обіг товарів поставлених ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" в адресу ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” встановлено, що господарські операції з отримання та реалізації товарів на ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" оформлялись лише в паперовому вигляді, що свідчить про сумнівність здійснення фінансово-господарських операцій між підприємствами. Дані операції не мали реального характеру, так як не підтверджено факт реалізації товарів (цемент, камені бетонні, огородження, тощо) від контрагента ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" на адресу ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС”, що свідчить про те, що правочини між ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" та ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” на суму 2523924,62 грн., в т.ч. ПДВ – 420654,10 грн., здійснені без мети настання реальних наслідків. 
Також у акті перевірки зазначено, що за період з 13.06.2019 по 30.09.2024 ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” задекларовано податкового кредиту по податку на додану вартість у сумі 122 958 273 грн. 
Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 13.06.2019 по 30.09.2024 встановлено його завищення на загальну суму 420 654 грн., в тому числі по періодах: Вересень 2020 – 420 654 грн. 
Зведені дані щодо задекларованих платником податків та встановлених у процесі проведення перевірки сум податкового кредиту за період з 13.06.2019 по 30.09.2024 наведено в додатку 10 до акту перевірки. 
В структурі податкового кредиту, задекларованого ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” згідно з поданими податковими деклараціями, найбільший вплив мали такі показники: здійснення операцій із придбання ТМЦ та послуг, необхідних для здійснення основного виду діяльності, що відображено у рядку 10.1 “Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з основною ставкою” у сумі 121 354 757 грн. (98,7%). 
Перевіркою достовірності відображених показників у поданих податкових деклараціях з податку на додану вартість (рядки 10.1 – 16) за період з 13.06.2019 по 30.09.2024 встановлено: Податок на додану вартість “Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України: з основною ставкою” показників за період з 13.06.2019 по 30.09.2024, ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” у загальній сумі 121 354 757 грн. встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення операцій з придбання послуг з перевезень, субпідрядних робіт, послуг надання будівельної техніки, паливо, запчастини до дорожньої техніки, ТМЦ (пісок, щебінь, цемент, бітум, мазут та інш.) з метою подальшого використання. 
Проведеною перевіркою відображених показників за період з 13.06.2019 по 30.09.2024 на підставі документів, наведених в додатку № 4 до акту перевірки встановлено завищення задекларованих ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” показників у рядку 10.1 декларацій “Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України: з основною ставкою” у сумі 420 654 грн.
На підставі акту перевірки від 10.12.2024 № 53579/15-32-07-15 Головне управління ДПС в Одеській області прийняло 30.12.2024 податкові повідомлення рішення:
№ 57189/15-32-07-03-20, яким нараховано позивачу податок на прибуток приватних підприємств за податковими зобов`язаннями в розмірі 505 468,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 2 679,00 грн. та 
№ 57191/15-32-07-03-20 від 30.12.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковими зобов`язаннями в розмірі 420 654,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 42 065,00 грн.
Не погоджуючись з прийнятим відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.
За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством”.
Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником). 
Згідно з 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, фінансовий результат до оподаткування збільшується:
на суму нарахованої амортизації основних засобів та/або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів та/або нематеріальних активів, включених до витрат звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів та/або нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта.
на суму залишкової вартості окремого об`єкта невиробничих основних засобів та/або невиробничих нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта;
на суму витрат на ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів чи невиробничих нематеріальних активів, віднесених до витрат відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Відповідно до п. 138.2. ст. 138 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується:
на суму розрахованої амортизації основних засобів та/або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті;
на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів та/або нематеріальних активів, визначеної з урахуванням положень цієї статті Кодексу, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта;
на суму дооцінки основних засобів та/або нематеріальних активів у межах попередньо віднесених до витрат уцінки відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму вигід від відновлення корисності основних засобів та/або нематеріальних активів у межах попередньо віднесених до витрат втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму первісної вартості придбання або виготовлення окремого об`єкта невиробничих основних засобів та/або невиробничих нематеріальних активів та витрат на їх ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення, у тому числі віднесених до витрат відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі продажу такого об`єкта невиробничих основних засобів або нематеріальних активів, але не більше суми доходу (виручки), отриманої від такого продажу.
Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначено П(С)БО) N 16 “Витрати”, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19.01.2000 за № 27/4248 (зі змінами та доповненнями). 
Пунктом 5 П(С)БО) N 16 передбачено, що “Витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань”. 
Пунктом 6 П(С)БО) N 16 передбачено, що “Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені”. 
Пунктом 7 П(С)БО) N 16 передбачено, що “Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені”. 
Пунктом 10 П(С)БО) N 16 передбачено, що “Собівартість реалізованих товарів визначається за Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 "Запаси"”. Собівартість реалізованих товарів визначається за Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 № 246, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 02.11.1999 за № 751/4044 (зі змінами та доповненнями). 
Згідно із пунктом 6 П(С)БО) N 9 “Для цілей бухгалтерського обліку запаси включають: …“товари у вигляді матеріальних цінностей, що придбані (отримані) та утримуються підприємством з метою подальшого продажу…” Згідно із пунктом 9 П(С)БО) N 9: “Первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів”. 
Згідно із пунктом 10 П(С)БО) N 9: “Первісною вартістю запасів, що виготовляються власними силами підприємства, визнається їхня виробнича собівартість, яка визначається за Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 "Витрати"”. 
Відповідно до п. 44.2 ст. 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. 
Згідно з п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного капіталу та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
За правилами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Щодо правомірності податкового повідомлення – рішення № 57191/15-32-07-03-20 від 30.12.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковими зобов`язаннями в розмірі 420 654,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 42 065,00 грн.
Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” (Покупець) з ТОВ “ПІВДЕННА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЕКЛІПС” (Постачальник) укладено договір поставки № 209 від 07.09.2020, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця продукцію та/або матеріали, вказаний у замовленні та накладних, а покупець зобов`язується приймати товар та оплачувати постачальнику його вартість в порядку та строки, передбачені цим договором.
Відповідно до наданих видаткових накладних за вересень 2020 року суд першої інстанції встановив, що на виконання договору поставки № 209 від 07.09.2020 позивач придбав у ТОВ “ПІВДЕННА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЕКЛІПС” цемент, камінь бортовий гранітний, камінь бетонний бортовий, плитки, огорожі, блоки.
Позивач наголошує на тому, що наданими первинними бухгалтерськими документами підтверджено господарська операція за договором поставки № 209 від 07.09.2020.
Між тим, представник відповідача як у позовній заяві так і в апеляційній скарзі вказує на те, що згідно з баз даних Єдиного реєстру податкових накладних, ІТС “Податковий блок”, підсистема “Система автоматизованого співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів” та проведеного аналізу баз даних ЄРПН встановлено, що ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" (код за ЄДРПОУ 39082206) за період: вересень 2020 року отримав товар з іншою номенклатурою, а саме: герметик, ґрунт Д09 глиб. проникнення, цегла керамічна, шпатлівка, газобетон, бетон, двері балконні, лазурь для дерева, лак, морилка, ультра бель, арматура, пенамонтажная, цемент Портланд ПЦ 500 (25 кг), клей "Cassius" ПВА, оліфа, колер концентрат Колібрі, кабель, шпалери, тощо. 
Згідно аналізу ЄРПН не встановлено декларування ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" будь-яких витрат щодо оренди приміщення, водо-, тепло-, постачання зв`язок, придбання канцелярських засобів, що могло б свідчити про здійснення господарської діяльності; не встановлено декларування ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" будь-яких витрат на доставку ТМЦ, - відсутність документів, щодо якості товару (сертифікати, тощо); засновник, директор та головний бухгалтер в одній особі.
Враховуючи результати проведеного аналізу баз даних ЄРПН щодо “ймовірного” ланцюга постачання товарів встановлено, що ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" реалізувало товари відмінні від тих, які були їм придбані по ланцюгу постачання за період: вересень 2020 року. 
Товар з номенклатурою, що реалізовано в адресу ТОВ “ДБК ДОРСЕРВІС” не придбавався, наявна підміна (фіктивне введення в обіг) товару, що свідчить про нереальність господарської операції по придбанню товарів від ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС.
Надаючи оцінку вказаним доводам та запереченням сторін, здійснивши оцінку наявних у справі доказів та застосувавши вищенаведені норми податкового законодавства, суд першої інстанції виснував, що висновки контролюючого органу щодо неможливості підтвердити операції стосовно врахування реального часу здійснення операцій, наявності трудових ресурсів, що економічно необхідні для виконання такої діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської, економічної діяльності, є помилковими, з таких підстав.
Згідно із статтею 1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частин 1-3 статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:
назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).
Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.
Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.
Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.
Отже, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.
Водночас, неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Враховуючи вищевикладені приписи законодавства, будь-які документи мають силу первинних лише в разі здійснення господарської операції та можуть братися для підтвердження даних податкового обліку.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до п. 1.2. договору поставки № 209 від 07.09.2020 асортимент, кількість, місце та строк поставки товару вказується в замовленні покупця та в накладних наданих постачальником.
Ціна на товар вказується в узгоджених сторонами рахунках. Сторонами досягнуто домовленості, що покупець здійснює оплату в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на протязі 20 банківських днів з моменту отримання рахунку постачальника (п. 3.1. договору).
Поставка товару здійснюється на умовах EXW згідно ІНКОТЕРМС 2010. Пунктом поставки товару за даним договором є склад продавця (п. 4.2. договору).
На підтвердження поставки товару позивачем надано товарно-транспортні накладні, відповідно до яких ТОВ “ДБК Дорсервіс” був перевізник та вантажоодержувач товару за адресою: м. Одеса, Хуторська,70, що відповідає умовам поставки. 
Відхиляючи посилання відповідача на те, що згідно аналізу ЄРПН не встановлено декларування ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" будь-яких витрат щодо оренди приміщення, водо-, тепло-, постачання зв`язок, придбання канцелярських засобів, що могло б свідчити про здійснення господарської діяльності, суд першої інстанції ґрунтовно зазначив, що оскільки вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту/витрат, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування валових витрат за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.
Ці ж правові висновки знайшли своє підтвердження у постанові Верховного Суду від 13.10.2020 у справі №0340/1408/18.
Верховний Суд у постанові від 21.08.2023 у справі № 200/2903/22 зазначив: «Перевіряючи твердження контролюючого органу про нереальність спірних операцій з огляду на неможливість встановити у ланцюгах поставки джерело походження товару, поставленого в подальшому позивачу, суди правильно виходили з того, що порушення певним постачальником товару у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) податкової дисципліни, крім того, такі посилання не підтверджені належними, достовірними та достатніми доказами. Згідно акту перевірки, контролюючий орган дійшов вищевказаних висновків також виключно на підставі інформації наявної в інформаційних базах даних контролюючого органу, посилань на документи акт перевірки також не містить, наведені відповідачем схеми співставлення реалізації та придбання товарі (робіт, послуг) по контрагентах не є належними доказами, оскільки такі схеми є лише узагальненням інформації, що наявна в інформаційних базах, з таких не вбачається, що вони базуються на безпосередньому дослідженні та аналізі первинних документів господарюючих суб`єктів».
Принагідно слід зазначити, що законодавством України не передбачається обов`язку платників податків одержувачів товарів вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.
Також, норми ПК України не ставлять у залежність право платника податків на податковий кредит від виконання податкового обов`язку іншими платниками - постачальниками товарів (послуг). Лише у разі встановлення в судовому процесі обставин, які свідчать, що платник податків був чи міг бути обізнаний щодо протиправної діяльності його контрагента, яка полягає в незаконній мінімізації податкових зобов`язань, зокрема у створенні штучних підстав для збільшення валових витрат та/чи податкового кредиту, або у разі коли платник податків діяв без належної обачності чи обережності при виборі контрагента, який не виконує податкового обов`язку, при встановлених обставинах, які не підтверджують реальність господарських операцій, отримана таким платником податків податкова вигода у вигляді права на податковий кредит є безпідставною.
Під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товар (послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
Відповідно до ст.47 ПК України складання податкової звітності покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів.
Виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування платником даних свого податкового обліку, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.
Підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України передбачено, що презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
За змістом указаної норми, за умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими платником податків правомірно (обґрунтовано).
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року по справі № 804/12339/13-а.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 31 липня 2024 року у справі № 380/6767/22 “Інформація, що міститься в інформаційних базах даних контролюючих органів носить інформативний характер та не доводить наявності порушень податкового законодавства позивачем”.
Суд зазначає, що відповідачем не надано ані до суду першої ані до суду апеляційної інстанції доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для проведення господарської діяльності з поставки товару позивачу, обумовленого укладеним договором.
Щодо посилання відповідача на те, що згідно з баз даних Єдиного реєстру податкових накладних, ІТС “Податковий блок”, підсистема “Система автоматизованого співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів” та проведеного аналізу баз даних ЄРПН встановлено, що ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" (код за ЄДРПОУ 39082206) за період: вересень 2020 року отримав товар з іншою номенклатурою, а саме: герметик, ґрунт Д09 глиб. проникнення, цегла керамічна, шпатлівка, газобетон, бетон, двері балконні, лазурь для дерева, лак, морилка, ультра бель, арматура, пенамонтажная, цемент Портланд ПЦ 500 (25 кг), клей "Cassius" ПВА, оліфа, колер концентрат Колібрі, кабель, шпалери, тощо, ніж той номенклатури, який був реалізований ТОВ “ДБК Дорсервіс” суд першої інстанції слушно зазначив, що відповідачем не надано докази перевірки інших періодів ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" щодо постачання/придбання товарів, що не виключає придбання товару, який був реалізований позивачу у інші податкові періоди.
Не наведено жодних важливих аргументів з цього приводу і в апеляційній скарзі.
Крім того, судом встановлено, що всі податкові накладні по спірним правовідносинам, за якими позивачем було сформовано податковий кредит були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних без зауважень зі сторони органів ДПС України, а відповідно до акту перевірки згідно даних Системи автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПС України не встановлено розбіжностей між задекларованим позивачем податковим кредитом та податковими зобов`язаннями його контрагентів.
Дослідивши надані позивачем первинні документи, які були надані контролюючому органу під час перевірки, враховуючи вищевикладені норми матеріального права та висновки Верхового Суду щодо застосування вказаних норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем до матеріалів справи надано сукупність первинних та інших документів, які в умовах звичайної ділової практики супроводжують та підтверджують фактичне вчинення платником податків господарських операцій, зокрема: договір, видаткові накладні, платіжні доручення, товарно-транспортні накладні, які у сукупності не дають підстав для сумніву щодо реальності здійснення підприємством господарських операцій з придбання товарів чи їх невідповідності з господарською діяльністю позивача, та не свідчать про відсутність у позивача підстав для формування задекларованих позивачем податкових вигод у вказаному періоді.
Відповідно суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податкове повідомлення – рішення № 57191/15-32-07-03-20 від 30.12.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо правомірності податкового повідомлення- рішення № 57189/15-32-07-03-20, яким нараховано позивачу податок на прибуток приватних підприємств за податковими зобов`язаннями в розмірі 505 468,00 грн.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що сума зобов`язань нарахованих у податковому повідомленні рішенні № 57189/15-31-07-03-20 від 30.12.2024 складається з двох правопорушень:
1) у зв`язку з відсутністю факту (джерела) законного введення в обіг товарів поставлених ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" в адресу ТОВ «ДБК ДОРСЕРВІС», що свідчить на думку податкового органу про те, що правочини між ТОВ "ПБК "ЕКЛІПС" та ТОВ «ДБК ДОРСЕРВІС» на суму 2 523 924,62 грн., в т.ч. ПДВ – 420 654,10 грн., здійснені без мети настання реальних наслідків.(арк. 7-15 акту перевірки)
2) перевіркою повноти декларування показників рядка 03 Декларацій Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України” за період з 13.06.2019 по 30.09.2024 встановлено їх заниження у загальній сумі 704 882 грн..
На порушення п.п. 140.5.11 п.140.5 ст.140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), ТОВ «ДБК ДОРСЕРВІС» за період з 13.06.2019 по 30.09.2024 не відкоригувало (до збільшення) показник рядку 3.1.11 «Сума витрат від визнаних штрафів, пені, неустойок, відшкодування збитків, компенсації неодержаного доходу (упущеної вигоди), нарахованих відповідно до цивільного законодавства та цивільно-правових договорів, у тому числі у сфері зовнішньоекономічної діяльності, на користь осіб, які не є платниками податку (крім фізичних осіб, які є платниками податку на доходи фізичних осіб), та на користь платників податку, які оподатковуються за ставкою 0 відсотків відповідно до пункту 44 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а також на суму штрафів, пені, нарахованих контролюючими органами та іншими органами державної влади за порушення вимог законодавства (підпункт 140.5.11 пункту 140.5 статті 140 розділу ІІІ Податкового кодексу України)» додатку РІ на суму 704 882 грн., в результаті чого підприємством занижений рядок 03 «Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України» податкової декларації з податку на прибуток підприємства на суму 704 882 грн. та рядок 04 «Об`єкт оподаткування» податкової декларації з податку на прибуток підприємства на суму 704 882 грн., в тому числі у періодах: (арк.16-17 акту перевірки)
за 2020 рік у сумі 55 4856 грн.,
за 2021 рік у сумі 1190 грн.,
за 2022 рік у сумі 4080 грн.,
за 2023 рік у сумі 118166 грн.,
за три квартали 2024 року у сумі 26590 грн.
Отже, якщо скласти суми цих двох порушень, а саме 2 103 270 грн., та додати 704 882 грн., та нарахувати 18% від суми (ставка податку на прибуток приватних підприємств), вийде 505 468 грн., що відповідає податковим зобов`язанням по податковому повідомленню - рішенню № 57189/15-31-07- 03-20 від 30.12.2024.
Таким чином в акті перевірки на сторінці 18 вказано, що при повноті визначення податку на прибуток за період з 13.06.2019 по 30.09.2024, встановлено його заниження всього у сумі 505 468 грн., в тому числі по періодах:
три квартали 2020 у сумі 378 589 грн.,
рік 2020 у сумі 478 463 грн. (3 кв. 2020 – 378 589 грн., 4 кв. 2020 – 99 874 грн.),
рік 2021 у сумі 214 грн.,
рік 2022 у сумі 734 грн.,
рік 2023 у сумі 21 270 грн.,
три квартали 2024 у сумі 4 786 грн.
Вирішуючи спірне питання щодо правомірності нарахованих податкових зобов`язань, колегія суддів зазначає, що ТОВ «ДОРОЖНА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ДОРСЕРВІС» у своїй позивній заяві жодних заперечень щодо порушення повноти декларування показників рядка 03 Декларацій Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України” за період з 13.06.2019 по 30.09.2024 не зазначило.
Водночас, у додаткових поясненнях в суді апеляційної інстанції від 05.05.2026 позивач стверджує, що оскаржує податкове повідомлення - рішення № 57189/15-31-07-03-20 від 30.12.2024 лише в частині заниження податку на прибуток у сумі 378 589,00 грн., у зв`язку з господарськими взаємовідносинами з ТОВ “ПБК ”ЕКЛІПС", в іншій частині ППР сплачено відповідно до платіжної інструкції № 12366 від 09.01.2025 в сумі 126 900,00 грн.
Належних та допустимих доказів , що сплачена сума відноситься до податкових зобов`язань по спірному податковому повідомленню - рішенню № 57189/15-31-07-03-20 від 30.12.2024 до суду апеляційної інстанції не надано.
До того ж з позовною заявою до суду про скасування податкового повідомлення рішення № 57189/15-31-07-03-20 від 30.12.2024 у повному обсязі, позивач звернувся 30.01.2025, тоді як 126 900,00 грн позивач сплатив 09.01.2025 відповідно до платіжної інструкції № 12366 .
Наведене дає підстави для висновку, що сплачена сума відповідно до платіжної інструкції № 12366 від 09.01.2025 в сумі 126 900,00 грн. не може вважатись погашенням частини податкового зобов`язання по спірному податковому повідомленню - рішенню № 57189/15-31-07-03-20 від 30.12.2024.
Проте, враховуючи встановлені вище обставини щодо недоведеності відповідачем правомірності нарахування до складу податкового кредиту сум ПДВ в рамках взаємовідносин з контрагентом «Екліпс» у розмірі 420 654, 00 грн , колегія суддів вважає, що податкове повідомлення-рішення № 57189/15-31-07-03-20 від 30.12.2024 в частині визначення суми податку на прибуток за 2020 рік на суму 478 464,00 грн. слід визнати протиправним та скасувати.
В той же час податкові нарахування на загальну суму 27 004 (505 468,00 -478 464,00 грн.) слід вважати такими, які нараховані відповідачем у відповідності до чинного законодавства.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду справи позивач частково довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач частково надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі апелянт, як на підставу для задоволення поданої скарги, посилається лише на висновки акта перевірки. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції у повному обсязі.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п. п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994.
При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх ( див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001)
Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції у відповідності до частини 1 статі 317 КАС України скасувати у частині визнання протиправними та скасування у повному обсязі податкового повідомлення-рішення № 57189/15-31-07-03-20 від 30.12.2024, у зв`язку із неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи.
В решті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року у справі № 420/3196/25 залишити без змін.
Відповідно до частини 4 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні.
Позивач за звернення із позовною заявою відповідно до платіжної інструкції № 12394 від 27.01.2025 сплатив 14 562,99 грн (а.с. 13, т.1).
З урахуванням часткового задоволення позовних вимог та скасування податкового повідомлення рішення від № 57189/15-31-07-03-20 від 30.12.2024 на суму 478 464,00 відшкодуванню на користь позивача з бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір на суму: 14 157,93 грн пропорційно до задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 317,321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду 29 грудня 2025 року у справі № 420/3196/25 скасувати в частині задоволення позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення № 57189/15-31-07-03-20 від 30.12.2024 у повному обсязі.
Ухвалити в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від № 57189/15-31-07-03-20 від 30.12.2024 на суму грошового зобов`язання 478 464,00 грн.
В іншій частині відмовити.
В решті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року у справі № 420/3196/25 залишити без змін.
Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (ЄДРПОУ 44069166) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРОЖНА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ДОРСЕРВІС" (ЄДРПОУ 43061412) витрати зі сплати судового збору у розмірі 14 157 (чотирнадцять тисяч сто п`ятдесят сім гривень) 93 копійки.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.
Дата складення та підписання повного тексту судового рішення – 20 травня 2026 року.
Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	Г.В. Семенюк   А.Г. Федусик