ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 394/216/22
провадження № 51-40 км 26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),
прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілих ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вироки Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 21 березня 2025 року та Кропивницького апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року щодо 
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Левківка Новоархангельського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1. За вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 21 березня 2025 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. 
2. Ухвалено стягнути із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 на відшкодування: моральної (немайнової) шкоди - 400 000 грн, судових витрат - 7 500 грн. Цим вироком відмовлено у задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 в повному обсязі.
3. Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.
4. Кропивницький апеляційний суд 01 жовтня 2025 року скасував вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 у частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову, та ухвалив у цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 визнав винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК та призначив йому покарання за ч. 3 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк 7 років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Цим вироком апеляційного суду ухвалено стягнути із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 на відшкодування: моральної (немайнової) шкоди - 600 000 грн, судових витрат - 7 500 грн. В іншій частині вирок місцевого суду залишено без змін.
5.  ОСОБА_8 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть двох потерпілих за детально наведених у вироках обставин.
6. Так, ОСОБА_8 13 листопада 2021 року перед початком керування належним йому автомобілем марки ВАЗ 21150 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) у порушення вимог п. 31.4.5 (а,г) Правил дорожнього руху не перевірив належним чином і не забезпечив технічно-справний стан транспортного засобу та розпочав експлуатацію вищезазначеного автомобіля з встановленими на ньому шинами різних моделей та малюнками протектора, а також із шинами переднього лівого, правого переднього та заднього правого колеса з залишковою висотою малюнку протектора менше 1,6 мм.
7. Близько 03:00 год. того дня ОСОБА_8 здійснював рух за кермом зазначеного автомобіля по автомобільній дорозі М-30 «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка» на території Новоархангельської ТГ Голованівського району Кіровоградської області зі сторони м. Кропивницький у напрямку м. Умань, водночас грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) Правил дорожнього руху, проявив особисту неуважність i безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху. Під час руху, ОСОБА_8 перевищив безпечну швидкість керованого ним транспортного засобу та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки Audi A4 (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), під керуванням ОСОБА_11 , який рухався з м. Умань у напрямку м. Кропивницький цією автодорогою в межах своєї смуги руху.
8. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій та пасажир автомобіля марки Audi A4 потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , відповідно до висновків судово-медичних експертиз №№ 85, 86 від 03 грудня 2021 року, отримали тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент заподіяння та в цьому випадку призвели до їхньої смерті.
Вимоги таузагальненідоводиособи, якаподалакасаційнускаргу
9. У касаційній скарзі захисник  ОСОБА_5 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування вироків місцевого та апеляційного судів щодо ОСОБА_8 та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
10. На обґрунтування свого прохання зазначає, що суддя ОСОБА_13 не мав права розглядати кримінальне провадження щодо  ОСОБА_8 , оскільки, на думку захисника, мали місце обставини, які виключали участь головуючого судді у цьому кримінальному провадженні. Також захисник вважає, що судом безпідставно було відмовлено в задоволенні заяви сторони захисту про відвід головуючого судді ОСОБА_13 та його заяви про самовідвід. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження в апеляційному порядку не звернув уваги на допущене місцевим судом порушення вимог кримінального процесуального закону.
11. Крім того, захисник стверджує, що притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 286 КК є безпідставним та необґрунтованим, оскільки, на думку сторони захисту, свідків винуватості саме  ОСОБА_8 не встановлено, місце дорожньо-транспортної пригоди зафіксоване на схемі під час огляду місця пригоди не відповідає самій події, яка сталася 13 листопада 2021 року. Захисник зазначає, що водій автомобіля Audi A4 заснув і виїхав на зустрічну смугу, у результаті чого сталося зіткнення.
12. Заперечень на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило.
Позиції учасниківсудовогопровадження
13. Захисник підтримав подану касаційну скаргу. Прокурор та представник потерпілих заперечували щодо задоволення касаційної скарги захисника. 
14. Від ОСОБА_8 до початку касаційного розгляду надійшла заява з проханням задовольнити касаційну скаргу захисника.
Мотиви Суду
15. Заслухавши доповідьсудді, пояснення учасників судового розгляду, обговорившидоводи, наведенівкасаційнійскарзі, перевірившиматеріаликримінальногопровадження, колегіясуддівдійшлатакихвисновків.
16. Відповідно до ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Частиною першою цієї статті передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
17. Статтею 370 КПК передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
18. Частиною 1 ст. 438 КПК передбачено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
19. Отже, касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Натомість зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
20. Положеннями ст. 94 КПК передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
21. Наведені вимоги закону при розгляді даного кримінального провадження судами були дотримані.
22. Як убачається з матеріалів провадження, висновок місцевого суду, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК, було зроблено з додержанням ст. 23 КПК на підставі з`ясування всіх обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 зазначеного Кодексу.
23. Такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показань, допитаних у судовому засіданні потерпілих та свідків, а також фактичних даних, які містяться у безпосередньо досліджених ним письмових доказах, зокрема: протоколах огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13 листопада 2021 року, схемою та фототаблицями до них, під час яких було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль «Ауді», трупи ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; протоколі проведення слідчого експерименту від 13 грудня 2021 року, схемою та фототаблицею до нього за участю ОСОБА_14 ; висновках судово-медичних експертиз №№ 85, 86 від 03 грудня 2021 року; висновках судово-медичних експертиз №№ 161, 162 від 04 січня 2022 року; висновках судових інженерно-транспортних експертиз №№ 4849/21-27, 4850/21-27 від 23 листопада 2021 року та фототаблицях до них; висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 4847/4848/21-27 від 09 грудня 2021 року та фототаблиці до нього; світлокопії схеми до протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди від 13 листопада 2021 року; висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи № 4867/21-27 від 06 грудня 2021 року та фототаблиці до нього; висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 5367/5368/21-27 від 21 грудня 2021 року, зміст яких детально наведено у вироку.
24. Суд також допитав обвинуваченого ОСОБА_8 , який вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення заперечив та стверджував, що зіткнення автомобілів сталось на його смузі руху. Така версія сторони захисту, а також аналогічні за змістом доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду як суду першої інстанції так і апеляційного суду та не знайшли свого підтвердження. 
25. Місцевий суд обґрунтовано послався на показання свідка ОСОБА_14 , який був безпосереднім очевидцем події та детально розповів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у тому числі повідомив про те, що був пасажиром автомобіля Ауді А4, яким керував ОСОБА_11 , сидів на задньому сидінні за водієм. Автомобіль рухався зі швидкістю близько 90 км/год., оскільки водій ОСОБА_11 брав до уваги пору доби - ніч, також водій зазначив, що добре почувається, перед поїздкою відпочив, вони в дорозі постійно розмовляли. Проїжджаючи близько смт Новоархангельськ у напрямку м. Кропивницький, на заокругленому відрізку дороги в лівий бік, на дорозі, що мала дві смуги руху у їхньому напрямку, вони рухалися із увімкненим ближнім світлом фар у крайній правій смузі близько 70 км/год, щодо їхнього напрямку. Він бачив зустрічний автомобіль із увімкненим світлом, який рухався назустріч, через декілька секунд цей (зустрічний) автомобіль виїхав на їхню смугу руху, де і відбулося зіткнення автомобілів (у крайній правій смузі відносно їхнього напрямку руху) у передні праві частини обох автомобілів. Водій ОСОБА_11 жодного разу не казав, що втомився, або ж хоче, щоб його підмінили за кермом, перед зіткненням ОСОБА_11 не спав, оскільки вони розмовляли в дорозі, і перед самим зіткненням він зреагував на обстановку, що склалася криком. При цьому, як установив суд показання ОСОБА_14 підтверджуються й іншими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження. 
26. Так, зокрема, відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 5367/5368/21-27 від 21 грудня 2021 року, показання потерпілого ОСОБА_14 (пасажир автомобіля Audi A4) в частині того, що перед ДТП автомобіль Audi A4 рухався в межах свої смуги руху, на смугу зустрічного руху перед зіткненням не виїжджав, а автомобіль ВАЗ 2115 перед зіткненням виїхав на смугу руху автомобіля Audi A4, є такими, що відповідають встановленому механізму зіткнення автомобілів Audi A4 та ВАЗ 2115 та можуть вважатись технічно обґрунтованими. Натомість згідно цього ж висновку експертизи, показання водія автомобіля ВАЗ 2115 ОСОБА_8 в частині того, що «... наблизившись до ОСОБА_8 на відстань близько 30 метрів, водій зустрічного автомобіля Audi A4 здійснив виїзд на смугу руху ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_8 здійснив виїзд на зустрічну смугу руху з метою уникнення зіткнення. В цей час, водій автомобіля чорного кольору здійснив виїзд на смугу свого руху, якою він рухався», є технічно не обґрунтованими, оскільки не відповідають виявленій слідовій інформації. В умовах розглянутої події, фактичні дії водія автомобіля ВАЗ 2115 ОСОБА_8 , усупереч вимогам ПДР, який допустив виїзд його автомобіля на зустрічну смугу руху, обумовили неминучість його зіткнення з автомобілем Audi A4, тому що будь-які однобічні дії водія а/м Audi А4, передбачені п. 12.3 ПДР для запобігання ДТП (гальмування, або маневр) - не виключали зіткнення. У цьому зв`язку, регламентація належних дій водія автомобіля Audi A4 ОСОБА_11 по запобіганню зіткнення з моменту об`єктивно можливого виявлення небезпеки для руху вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, є формальною. В розглянутій дорожній обстановці, водій автомобіля Audi A4 ОСОБА_11 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ 2115. В причинному зв`язку з фактом зіткнення автомобілів Audi A4 та ВАЗ 2115 знаходяться невідповідні вимогам пп. 1.2, 2.3 (б) і (д), 10.1, 12.1, 13.1 та 13.3 ПДР дії водія автомобіля ВАЗ 2115 ОСОБА_8 .
27. Отже, дослідивши у змагальній процедурі й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, оцінивши їх в аспекті ст. 94 КПК з точки зору належності, допустимості й достовірності, а також з`ясувавши, передбачені ст. 91 вказаного Кодексу, обставини, що належать до предмета доказування, місцевий суд обґрунтовано вирішив, що зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку доводять факт вчинення засудженим кримінального правопорушення.
28. За таких обставин дії ОСОБА_8 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 3 ст. 286 КК, а доводи про протилежне у скарзі є неспроможними.
Щодо доводів сторони захисту про наявність обставин, які виключали участь головуючого судді в першій інстанції з огляду на положення п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК
29. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
30. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що безсторонність (неупередженість) суду для цілей п. 1 ст. 6 згаданої Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий і його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі потрібно встановити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (п. 66 рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10 грудня 2009 року).
31. Забезпечення достатніх гарантій виключення будь-яких обґрунтованих сумнівів у безсторонності судді досягається, у тому числі, шляхом вирішення відводів.
32. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 76 КПК суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
33. Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 19 травня 2023 року відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 (справа № 394/216/22) визначено суддю ОСОБА_13 , оскільки попередньо визначена суддя ОСОБА_15 була звільнена у відставку (т. 2 а.п. 166).
34. Кримінальне провадження було призначено до розгляду і протягом 2023 року було проведено два судових засідання, в тому числі й за участю захисника ОСОБА_5 , та згідно з журналами судових засідань від 11 серпня та 22 вересня 2023 року, заслухано пояснення потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_16 (т. 2 а.п. 196-202, 226-231). 24 січня 2024 року суддею ОСОБА_13 було подано письмову заяву про самовідвід, з огляду на те, що адвокат ОСОБА_5 , який здійснює захист інтересів ОСОБА_8 , також здійснює захист судді в іншому кримінальному провадженні на підставі договору про надання правової допомоги від 17 січня 2024 року (т. 2 а.п. 242-246). Відповідно до журналу судового засідання у цьому ж засіданні захисник ОСОБА_5 заявив усну заяву про відвід судді ОСОБА_13 із аналогічних, до викладених у заяві про самовідвід судді підстав та суд постановив направити справу на автоматичний розподіл для вирішення питання щодо відводу та самовідводу.
35. Ухвалою від 19 лютого 2024 року судді Новоархангельського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_17 було відмовлено у задоволенні заяви судді ОСОБА_13 про самовідвід в кримінальному провадженні (т. 3 а.п. 5-7). 
36. Надалі прокурором, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, та представником потерпілих - адвокатом ОСОБА_7 були заявлені письмові клопотання про відвід судді ОСОБА_13 , оскільки адвокат ОСОБА_5 здійснює захист інтересів судді в межах іншого кримінального провадження (т. 3 а.п. 17-19). Ухвалою від 06 березня 2024 року судді Новоархангельського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_17 було відмовлено у задоволенні поданих заяв про відвід судді ОСОБА_13 (т. 3 а.п. 25-26).
37. Отже сторонами кримінального провадження та судом було реалізовано їхнє право, передбачене КПК, щодо заявлення відводів (самовідводів) з огляду на положення ст. 75 КПК. Судом перевірено підстави викладені в заявах, які за своїм змістом є аналогічними, і об`єктивно двічі відмовлено у їх задоволені із наведенням мотивів прийнятого рішення. Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що будь-хто зі сторін кримінального провадження надалі заявляв клопотання про відвід цьому судді через упередженість, або ж заперечував щодо його участі під час розгляду кримінального провадження. Не наведено таких обставин і в касаційній скарзі сторони захисту. 
38. З огляду на зазначене, Суд погоджується з позицією апеляційного суду про те, що розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 відбувся законним складом суду. Будь-які дані які б свідчили про можливе упереджене ставлення судді під час розгляду кримінального провадженні і, які не були предметом розгляду суду в порядку статей 75, 81 КПК захисником в касаційній скарзі не наведено.
39. Призначене засудженому  ОСОБА_8 покарання є справедливим, відповідає його меті й загальним засадам, визначеним у статтях 50, 65 КК.
40. При цьому, апеляційний суд урахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки кримінального правопорушення - смерть двох осіб, те, що ОСОБА_8 не визнав вини та покладав винуватість на водія іншого транспортного засобу, шкоду потерпілій не відшкодував, та дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкції частини 3 ст. 286 КК.
41.Вирок апеляційного суду відповідає вимогам ст. 420 КПК.
42. Істотних порушень норм матеріального та процесуального права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування чи зміну оскаржуваних судових рішень, не встановлено. Тому подана касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ухвалив:
Вироки Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 21 березня 2025 року та Кропивницького апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1  ОСОБА_2 ОСОБА_3