Справа № 317/5230/25
Провадження № 2/333/1362/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року         м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Березовської Д.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
20.10.2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» через підсистему «Електронний суд» звернулося до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на користь Товариства заборгованість за кредитним договором № 00-9832914 від 26.06.2024 року у розмірі 17 181,00 грн., яка складається з 5 175,00 грн. – заборгованості за тілом кредиту та 12 006,00 грн. – заборгованості за відсотками за користування кредитом, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу.
Позов обґрунтовано таким. 26.06.2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 був укладений вищевказаний кредитний договір в електронній формі. За умовами вказаного договору Товариство надало відповідачу кредит у сумі 4 500,00 грн. шляхом перерахування коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ «Платежі онлайн» на платіжну картку № НОМЕР_1 , а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на визначених договором умовах. Надалі, 20.01.2025 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» був укладений договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, відповідно до умов якого останньому як новому кредитору передано право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі й до відповідача за кредитним договором № 00-9832914 від 26.06.2024 року на загальну суму 17 181,00 грн.
Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 27.10.2025 року цивільну справу за вказаним позовом направлено до Комунарського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю.
24.11.2025 року матеріали вказаної цивільної справи надійшли до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.
Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2025 року у справі за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. 
10.12.2025 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з виїздом з м. Запоріжжя з причини погіршення воєнної ситуації. 
Відзив на позов не надходив.
Ухвалою суду від 10.02.2026 року задоволено клопотання представника позивача, яке було подано разом з позовною заявою, витребувано докази від банка-емітента АТ «А-БАНК».
19.02.2026 року від банка-емітента АТ «А-БАНК» надійшла витребувана судом інформація.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав клопотання, в якому просить дану цивільну справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся судом своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач відзив на позов не подав, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення на підставі письмових доказів, які наявні у справі.
Ухвалою суду від 28.04.2026 року зазначений позов вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказі 
Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, статей 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом статей 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтями 638, 640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з статтями 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Крім того, до відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, що регулюють договір позики.
Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з частинами 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Крім того, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 УК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до частин 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем на даний час визначається Законом України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 року (далі – Закон № 675).
Відповідно до ст. 3 цього Закону електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 11 зазначеного Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1).
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч.3).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч. 4).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (ч. 5).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6).
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7).
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору (ч. 8).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12).
Стаття 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Так, судом встановлено, що відповідно до умов договору кредитної лінії № 00-9832914 від 26.06.2024 року, укладеного в електронній формі між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 з використанням ним електронного підпису одноразовим ідентифікатором: 56750, Товариство надало відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії, в сумі ліміту 4 500,00 грн., на споживчі потреби, строком на 360 календарних днів. Позичальник зобов`язався повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування, тобто до 21.06.2025 року (п. 1.2, 1.3 договору) (а.с. 9-13).
Відповідно до п. 1.4 договору, позичальник зобов`язався оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме на 21 липня 2024 року та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії.
Процентна ставка є фіксованою. Стандартна процента ставка складає 1,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Денна процентна ставка становить 1,5% суми кредиту за кожен день користування кредитом. Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту в розмірі 15,00 % від суми кредиту, що складає 675,00 грн. (п. 1.5-1.7 договору).
Відповідно до п. 2.8 договору, кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту 26.06.2024 року. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 4 500,00 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .
Вказаний кредитний договір є договором приєднання, невід`ємною частиною якого є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАКС КРЕДИТ» № 05-01/24 від 05.01.2024, які діяли з 09.01.2024 року.
Відповідно до п. 7.3 договору, позичальник підтвердив, що йому було в чіткій та зрозумілій формі надано актуальну та достовірну інформацію, передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», а також інформацію про фінансову послугу та кредитодавця у визначеному законодавством обсязі, достатньому для прийняття Позичальником свідомого рішення про отримання такої послуги або про відмову від її отримання та ознайомлений з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового Кредиту ТОВ «МАКС КРЕДИТ», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, повний текст яких розміщений на сайті за посиланням: https://treba.credit/finansovi-poslugy/.
Також сторони узгодили графік щомісячних платежів за договором, який є додатком № 1 до кредитного договору № 00-9832914 від 26.06.2024 року та містить інформацію про дату видачі кредиту 26.06.2024 року, кількість днів у розрахунковому періоді 360 днів, сума кредиту 4 500,00 грн., проценти за користування кредитом 23 490,00 грн., комісія за надання кредиту 675,00 грн., загальна вартість кредиту 28 665,00 грн. (а.с. 14).
Договір № 00-9832914 від 26.06.2024 року та Графік платежів підписаний позичальником ОСОБА_1 шляхом використання електронного підпису одноразового ідентифікатору «56750», який був надісланий на номер мобільного телефону позичальника.
Відповідно до довідки ТОВ «МАКС КРЕДИТ» позичальник ОСОБА_1 ідентифікований. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснено одноразовим ідентифікатором «56750», відправленим позичальнику 26.06.2024 року о 10:22:33 на номер телефону: НОМЕР_2 (а.с. 22).
Відповідно до довідки ТОВ «Платежі Онлайн» № 173/02 від 06.02.2025 та реєстру транзакцій на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» було проведено успішні транзакції, кредитні кошти у сумі 4 500,00 грн. переведені на ОСОБА_1 26.06.2024 року на карту НОМЕР_3 .
АТ «А-БАНК» підтвердило належність банківської картки № НОМЕР_1 та факт зарахування 26.06.2024 року коштів у сумі 4 500,00 грн. на вказану картку. Номер телефону НОМЕР_2 є фінансовим номером відповідача та знаходиться в його анкетних даних.
Із детального розрахунку заборгованості за договором № 00-9832014 від 26.06.2024 року, складеного ТОВ «МАКС КРЕДИТ» встановлено, що за боржником за період з 26.06.2024 року по 20.01.2025 року обліковується заборгованість в загальній сумі 17 181,00 грн., яка складається із: заборгованість по кредиту – 4 500,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами – 12 006,00 грн., заборгованість за нарахованими комісіями – 675,00 грн., штрафні санкції – 2 250,00 грн. (а.с. 42-43).
Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 00-9832014 від 26.06.2024 року, станом на 01.10.2025 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить 17 181,00 грн., з яких: 5 175,00 грн. – прострочена заборгованість за сумою кредиту, 12 006,00 грн. – прострочена заборгованість за відсотками (а.с. 44).
Також судом встановлено, що 20.01.2025 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» було укладено Договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, згідно з яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, за укладеними кредитними договорами згідно з реєстром боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) клієнту суму фінансування у розпорядження клієнта за плату на умовах, визначений цим Договором (а.с. 32-34).
Пунктом 2.4 Договору встановлено, що відступлення права грошової вимоги на інших прав, належних клієнту за укладеними кредитними договорами, та їх перехід від клієнта до фактора відбувається у дату відступлення прав вимоги.
Крім того, в матеріалах справи наявна платіжна інструкція в національній валюті від 27.01.2025 року № 1, відповідно до якої ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» здійснило платіж на користь ТОВ «МАКС КРЕДИТ» у розмірі 400 000,00 грн. із призначенням платежу «Часткова оплата за відступлення Прав Вимог згідно з Договором факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року, без ПДВ» (зворіт, а.с. 41).
Відповідно до платіжної інструкції в національній валюті від 31.01.2025 року № 2, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» здійснило платіж на користь ТОВ «МАКС КРЕДИТ» у розмірі 1 306 420 грн. 54 коп. із призначенням платежу «Часткова оплата за відступлення Прав Вимог згідно з Договором факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року, без ПДВ» (а.с. 41).
20.01.2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» підписано Акт приймання-передачі до Договору факторингу №20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року, яким клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників клієнта від 20.01.2025 року (кількість боржників: 3155).
Згідно з реєстром боржників до Договору факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року, ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право вимоги до відповідача за договором № 00-9832014 від 26.06.2024 року в загальному розмірі 17 181,00 грн., з яких: 5 175,00 грн. – залишок заборгованості по тілу кредиту, 12 006,00 грн. – залишок заборгованості за відсотками, 2 250,00 грн. – штрафні санкції.
Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд вважає позов ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» таким, що підлягає частковому задоволенню.
В даному випадку суд виходить з того, що сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов. Кредитний договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов такого виду договорів, що підтверджується їх підписами у відповідному письмовому документі.
При цьому, кредитний договір, укладений в інформаційно-телекомунікаційній системі шляхом обміну електронними повідомленнями, з підписанням електронним цифровим підписом, електронним підписом з одноразовим ідентифікатором або іншим аналогом власноручного підпису, відповідно до ст. 207 ЦК України, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, тобто недійсним в силу закону, та відповідно до ст. 215 ЦК України визнання його таким судом не вимагається.
В цій справі суд вважає встановленим та доведеним, що ТОВ «МАКС КРЕДИТ» як первісний кредитор та відповідач ОСОБА_1 як позичальник, діючи вільно, на власний розсуд, уклали 26.06.2024 року кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала в кредит грошові кошти в сумі 4 500,00 грн. шляхом їх перерахування на її платіжну банківську картку, зобов`язавшись повернути їх та сплатити проценти за користування ними, комісію в порядку та строки, визначені договором.
Вказаний кредитний договір оформлений письмовим документом і підписаний сторонами в передбачений чинним законодавством спосіб, зокрема, позичальником/відповідачем – електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з положеннями статей 207, 1055 ЦК України, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Вказані обставини достовірно підтверджуються наданими суду письмовими доказами – копією договору кредитної лінії № 00-9832014 від 26.06.2024 року, довідкою про ідентифікацією клієнта, довідкою про успішність операції з переказу коштів, випискою про рух коштів АТ «А-БАНК», які суд вважає належними та допустимими доказами.
За умовами кредитного договору відповідач отримала в кредит 4 500,00 грн. та зобов`язалась здійснювати сплату процентів за користування кредитними коштами кожні 25 днів, сплатити комісію та повернути кредит до закінчення строку кредитної лінії. Останній 360-й день користування кредитом – 21.06.2025 року.
Разом з тим, відповідач здійснив 21.07.2024 року платіж в сумі 1 631 грн. 25 коп., які були зараховані на погашення процентів за користування кредитом, після чого жодних платежів на повернення кредиту та сплату процентів за користування ним відповідач не здійснював, чим порушив умови укладеного кредитного договору, у зв`язку з чим новий кредитор ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» звернувся до суду з цим позовом.
При цьому суд враховує, що відбулась заміна кредитора, до позивача перейшли права ТОВ «МАКС КАПІТАЛ», і позивач має право вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором. Це право позивач набув на підставі Договору факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року, укладеного між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», платіжних інструкцій від 27.01.2025 року № 1 та від 31.01.2025 року № 2 про здійснення ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» платежу на користь ТОВ «МАКС КРЕДИТ» у розмірі 400 000,00 грн. та 1 306 420 грн. 54 коп. за відступлення прав вимог згідно з Договором факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року, акту приймання-передачі до Договору факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року, та реєстру боржників до договору факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року, за якими ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» набуло право вимоги до відповідача за договором № 00-9832014 від 26.06.2024 року.
Вказані обставини підтверджуються наданими суду належними та допустимим доказами – належним чином засвідченими копіями відповідного договору з додатками. Жодних обставин, які б вказували на недійсність вказаного договору, відповідачем не наведено та судом не встановлено.
Отже, матеріали справи містять належні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги за вказаним кредитним договором від первісного кредитора до відповідача.
Щодо розміру заборгованості за кредитним договором.
В межах цієї справи позивач вимагає стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором в загальному розмірі 17 181,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 5 175,00 грн., заборгованості за процентами – 12 006,00 грн.
Із детального розрахунку заборгованості за договором № 00-9832014 від 26.06.2024 року, складеного ТОВ «МАКС КРЕДИТ» встановлено, що за боржником за період з 26.06.2024 року по 20.01.2025 року обліковується заборгованість в загальній сумі 17 181,00 грн., зокрема, заборгованість по кредиту – 4 500,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами –12 006,00 грн., заборгованість за нарахованими комісіями – 675,00 грн., штрафні санкції – 2 250,00 грн.
Із змісту позовних вимог вбачається, що позивач не просить стягнути з відповідача заборгованість за комісією (675,00 грн.), а також штрафних санкцій, натомість сума заборгованості за комісією за надання кредиту, визначена як заборгованість по тілу кредиту (4500,00 грн. + 675,00 грн.).
Проте, правова природа комісії і тіла кредиту є різною. Судом прийнято до уваги, що у відповідності до ч. 1 ст. 20 ЦК України особа право на захист здійснює на свій розсуд. Згідно із ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 4 500,00 грн. Відповідно вимоги в частині стягнення з відповідача тіла кредиту в сумі 675,00 грн. задоволенню не підлягають.
Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами суд виходить з наступного.
Як зазначалося вище, відповідно до п. 1.3 кредитного договору загальний строк кредитування 360 днів з 26.06.2024 року по 21.06.2025 року.
Наведене свідчить, що нарахування процентів за користування кредитними коштами до 20.01.2025 року відбувалось у межах строку кредитування, з умовами якого позичальник був ознайомлений.
Розрахунок заборгованості, проведений первісним кредитором до відступлення прав вимог, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив.
При цьому суд враховує, що 22.11.2023 року прийнято Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX, який набрав чинності 24.12.2023 року. Цим законом доповнено ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%.
Частиною другою розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Разом з цим, частиною 4 розділу 11 Прикінцеві та перехідні положення Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що надавачам фінансових послуг, не зазначеним у п. 3 цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом слід привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону.
У даній справі договір між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено 26.06.2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому ТОВ «МАКС КРЕДИТ» мало привести свою діяльність та документи у відповідності з вимогами цього Закону, зважаючи на порядок укладення договору із ОСОБА_1 .
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів 2,5%, протягом наступних 120 днів 1,5%. Однак, перехідні положення законопроекту застосовується, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосується особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частина друга розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу 1 цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Зазначене указує на те, що строк встановлений в п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлювався для договорів укладених до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», якщо строк дії договорів продовжувався після набрання чинності Законом.
Таким чином, умови договору щодо встановлення денної процентної ставки вище 1% є нікчемними в силу положень ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Судом встановлено неправомірність встановлення ТОВ «МАКС КРЕДИТ» у договорі стандартної процентної ставки у розмірі 1,45% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (денної процентної ставки 1,5%), оскільки позивачем проігноровано положення ст. 8 Закону Україин «Про споживче кредитування» якою встановлено вимоги, що денна процентна ставка у відповідності до чинного законодавства не може перевищувати 1% .
Проценти за користування кредитом первісним кредитором нараховані за період з 26.06.2024 року по 20.01.2025 року за стандартною процентою ставкою 1,45% від суми кредиту або 65 грн. 25 коп. в день протягом 184 днів.
Оскільки, як вже зазначалось, кредитний договір укладено 26.06.2024 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (24.12.2023 року), станом на дату укладення договору кредитодавець міг застосовувати максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», лише у розмірі 1%.
Отже, у період з 26.06.2024 року по 20.01.2025 року розмір денної процентної ставки, які мав сплачувати позичальник, ураховуючи заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4 500,00 грн., становить 45,00 грн. (1%), і розмір нарахованих процентів за 184 днів прострочення мав складати 8 280,00 грн. (45,00 грн. х 184 дні).
Таким чином, з урахуванням внесених відповідачем платежів, загальний розмір заборгованості по процентам за користування кредитними коштами становить 6 648 грн. 75 коп. з розрахунку: (45х184 – 1 631,25 грн.), які слід стягнути з відповідача на користь позивача.
З урахуванням викладеного, позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 00-9832014 від 26.06.2024 року у розмірі 11 148 грн. 75 коп., яка складається з: 4 500,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту та 6 648 грн. 75 коп. – заборгованість за процентами за користування кредитом.
Крім того, згідно з ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (64,88%), що становить 1 571 грн. 65 коп.
Вирішуючи питання щодо компенсації позивачу витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом цієї справи, суд виходить з того, що згідно з частинами 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Так, на підтвердження здійснення витрат на правничу допомогу позивач надав суду: договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року, укладений між Адвокатським бюро «Соломко та партнери» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» із протоколом погодження вартості послуг до договору (Додаток № 1), згідно з яким встановлено та погоджено вартість адвокатських послуг; додаткову угоду від 11.09.2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг на загальну суму 7 000,00 грн., із зазначенням переліку наданих правових послуг, кількості витрачених годин та вартості послуг; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 7063/10.
Разом з тим, вказані докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у визначеному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Оцінивши надані позивачем документи, а також доводи відповідача щодо невідповідності визначеного розміру витрат на правничу допомогу, враховуючи характер спірних правовідносин - стягнення кредитної заборгованості, усталеність законодавства та судової справи в цій категорії справ, фактичні обставини судового провадження у цій справі, обсяг наданих адвокатом послуг, виходячи з критеріїв реальності адвокатських послуг,розумності їх розміру, принципів верховенства права, справедливості та пропорційності, суд вважає заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу 7 000,00 грн. завищеним, непропорційним та нерозумним, у зв`язку з чим його слід зменшити до 4 541 грн. 60 коп., враховуючи пропорційність задоволених вимог позивача. 
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, ч. 4 ст. 223, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, - 
У Х В А Л И В:
Позов ТОВАРИСТВА ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (адреса: 02090, м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, код ЄДРПОУ: 42986956) заборгованість за кредитним договором №00-9832014 від 26.06.2024 року у розмірі 11 148 (одинадцять тисяч сто сорок вісім) грн. 75 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (адреса: 02090, м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, код ЄДРПОУ: 42986956) судовий збір у розмірі 1 571 (одна тисяча п`ятсот сімдесят одна) грн. 65 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (адреса: 02090, м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, код ЄДРПОУ: 42986956) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 541 (чотири тисячі п`ятсот сорок одна) грн. 60 коп.
В іншій частині позовних вимог – відмовити. 
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше двох днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 28 квітня 2026 року.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя          В.Б. Кулик