Справа № 486/583/26
Провадження № 2/486/1042/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
19 червня 2026 року м. Південноукраїнськ
Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі: 
головуючого судді Волощук О.О.,
за участю секретаря судового засідання Гайдук А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2026 року ТОВ «ФК «Ейс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.04.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №00-9707204 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідач добровільно, без примусу чи тиску заявила про бажання отримання коштів, зареєструвалася на сайті та пройшла процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками кредитодавця, тобто вказала свої особисті персональні ідентифікаційні дані. Згідно з договором передбачено, що позичальник погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що вся інформація надана кредитодавцю, в тому числі під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною. Банк 05.04.2024 ініціював переказ коштів в розмірі 7150,00 грн. безготівковим зарахуванням через банк провайдер на платіжну картку НОМЕР_4, що, в свою чергу є доказом того, що відповідач прийняла пропозицію кредитодавця. Позивач зазначив, що 25.11.2024 між первісним кредитором ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу №25112024-МК/Ейс, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9707204 від 05.04.2024. У свою чергу, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, однак всупереч умов договору, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 40865,00 грн., яка складається з: 7150,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 33715,50 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Посилаючись на вищезазначені обставини позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість та судовий збір, а також витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою суду від 06.04.2026 відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також задоволено клопотання позивача про витребування доказів.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак в позові клопотав про розгляд справи без його участі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, причину неявки не повідомила, про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання була належним чином повідомлена, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення, однак судова повістка не була вручена під час доставки та була повернута до суду, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, отже відповідач вважається такою, що належним чином повідомлена. Також судом було здійснено виклик відповідача оголошенням, яке розміщено на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу «Судова влада України». Відповідач відзив на позовну заяву не подала.
У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, а також на підставі наявних у ній доказів, суд дійшов наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 05.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №00-9707204, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним за допомогою одноразового ідентифікатора «20482», на підставі чого позичальник отримав від ТОВ «Макс Кредит» грошові кошти у розмірі 6500,00 грн. шляхом перерахування їх на платіжну картку № НОМЕР_1 (п.1.2., 2.8. Договору), строк дії кредитної лінії 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування 31.03.2025 (п. 1.3.Договору).
Згідно п. 1.5.1. Договору стандартна процента ставка складає 2,47% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору.
Знижена процентна ставка становить 1,24% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п.1.3.1. цього Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 25 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом протягом строку кредитування, зазначеного в п.1.3 цього Договору.(п.1.5.2 Договору).
Відповідно до п. 1.6. Договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10,00% від суми кредиту, що складає: 650,00 грн., яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.4. цього Договору.
Згідно з довідкою про ідентифікацію ТОВ «Макс Кредит» підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 з якою укладено договір №00-9707204 від 05.04.2024 ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит». Акцепт договору позичальником здійснено одноразовим ідентифікатором - «20482», який був направлено на мобільний телефон НОМЕР_2 .
Відповідно до Інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» за вих. №1106/12 від 18.12.2024 ТОВ «Макс Кредит» через платіжний сервіс «Platon» (ТОВ «Платежі Онлайн» ОСОБА_1 05.04.2024 перераховані кошти у сумі 6500,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 .
Згідно виписки з особового рахунку заборгованість перед ТОВ «ФК «Ейс» за кредитним договором №00-9707204 від 05.04.2024 станом на 01.10.2025 (включно) складає 40865,50 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 7150,00 грн., прострочена заборгованість за відсотками 33715,50 грн. за період з 05.04.2024 по 25.11.2024.
Згідно листа АТ «ПУМБ» від 04.05.2026 на ім`я ОСОБА_1 банком відкрито рахунки до яких було емітовано банківські платіжні картки, в тому числі № НОМЕР_1 . 05.04.2024 на рахунок № НОМЕР_1 зараховано кошти в сумі 6500,00 грн.
Згідно з ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з ч. 2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що учасники кредитних правовідносин з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили в ньому усі істотні умови, та відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальник підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Таким чином відповідач набув статусу, прав та обов`язків позичальника в кредитних правовідносинах.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст.611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст.1077, ч. 1 ст.1078, ч. 1 ст.1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст.514, ч. 1 ст.1084 ЦК України).
25.11.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №25112024-МК/Ейс, згідно з умовами якого Фактор зобов`язався передати (сплатити) Клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язався відступити Факторові Права Вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги.
Даний факт підтверджується актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №25112024-МК/Ейс від 25.11.2024 та платіжною інструкцією №17 від 03.12.2024, яка свідчить про виконання Фактором своїх обов`язків за вищевказаним Договором факторингу.
Відповідно до акту приймання-передачі до договору факторингу №25112024-МК/Ейс від 25.11.2024 та витягу з Реєстру Боржників до договору факторингу №25112024-МК/Ейс від 25.11.2024 ТОВ «ФК «Ейс» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 у розмірі 40865,50 грн.
З матеріалів справи вбачається, що кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання шляхом перерахування позичальнику кредитних коштів у розмірі визначеному договором. 
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненнбю заборгованість за тілом кредиту в розміря 7150 грн., яка складається з суми кредиту у розмірі 6500 грн. та комісії у розмірі 650 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, станом на 25.11.2024 року у відповідача крім тіла кредиту наявна заборгованість зі сплати відсотків у розмірі 40865,50 грн.
Водночас, суд враховує, що 22.11.2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, - з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після 24 грудня 2023 року (дати набрання чинності Законом № 3498-IX), денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору.
Враховуючи, що кредитний договір №00-9707204 укладено 05.04.2024, тобто після набрання чинності Законом № 3498-IX, до вказаного договору підлягала застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з наданими розрахунками заборгованості первісний кредитор та позивач рахували відсотки за користування кредитом у розмірі 2,47% за день користування, що суперечить вимогам п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».
Оскільки до 21.04.2024 законодавчо дозволено встановлено межу не більше 2,5% по нарахуванню відсотків за користування кредитними коштами, тому за період з 05.04.2024 по 21.04.2024 (всього 17 днів) підлягає стягненню сума у розмірі 3002,28 грн (7150х0,0247х17=3002,28).
Оскільки з 22.04.2024 законодавчо встановлено обмеження по нарахуванню відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,5%, суд вважає, що за наступний період з 22.04.2024 по 19.08.2024 (всього 120 днів) стягненню підлягає сума у розмірі 12870 грн. (7150х0,015х120=12870).
Оскільки з 20.08.2024 законодавчо встановлено обмеження по нарахуванню відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1%, суд вважає, що за наступний період з 20.08.2024 по 25.11.2024 (всього 98 днів) стягненню підлягає сума у розмірі 7007 грн. (7150х0,01х98=7007).
Тобто, загальна сума по процентах за користування кредитними коштами складає 22879,28грн (3002,28+12870+7007=22879,28 грн).
Тому позовні вимоги у частині стягнення заборгованості по процентах за користування кредитними коштами слід задовольнити частково.
Щодо вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне.
Позивачем заявлено вимогу про компенсацію понесених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 та ч.ч. 1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копію договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, укладеного між ТОВ «ФК «Ейс» та адвокатським бюро «Соломко та партнери», копію додаткової угоди до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, копію акту про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 01.10.2025, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (див.: пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги час розгляду справи, яка не є складною, час витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), ціну позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справі підлягають частковому задоволенню в розмірі 3000 грн.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 1 780,5 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81,258, 259, 263,265 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (код ЄДРПОУ 42986956, юридична адреса: 02175, м.Київ, Харківське шосе, 19, офіс 2005) заборгованість за кредитним договором №00-9707204 від 05.04.2024 у розмірі 30029 (тридцять тисяч двадцять дев`ять) гривень 28 копійок, яка складається з: 7150,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 22879,28 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (код ЄДРПОУ 42986956, юридична адреса: 02175, м.Київ, Харківське шосе, 19, офіс 2005) 1780 (одна тисяча сімсот вісімдесят) гривень 50 копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору та 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя           О.О. Волощук