ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/44031/24 Головуючий у 1-й інстанції: Марич Є.В.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Черпака Ю.К.,
суддів Кобаля М.І., Терези Ю.О.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 /позивач) через уповноваженого представника- адвоката Венгаренко Т.А. звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі- ГУ ПФУ у Київській області/ відповідач/ апелянт) про:
- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо неврахування факту наявності відповідної групи інвалідності ОСОБА_1 при перерахунку пенсії;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії 80% від сум грошового забезпечення, визначеного у розрахунку пенсії по інвалідності з надбавками та доплатами без застосування обмеження її максимальним розміром, починаючи з 01.03.2023р. (дата набуття статусу особи з інвалідністю) з урахуванням підвищень, доплат та індексації, передбачених законом для осіб з другою групою інвалідності.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Київській області та отримує пенсію по інвалідності (друга група) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі – Закон № 2262-ХІІ з 03.02.2023. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року у справі №320/33276/23 задоволено його позов, визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Київській області та зобов`язано його здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 03 лютого 2023 року без застосування обмеження її розміру 10-кратним розміром прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Проте, при виконанні цього судового рішення відповідачем не враховано, що з 01.03.2023р. йому встановлено другу групу інвалідності внаслідок війни, за яку чинним законодавством встановлені певні доплати до пенсії. На його неодноразові звернення про перерахунок пенсії з розрахунку 80% від сум грошового забезпечення, визначеного з урахуванням інвалідності та надбавок і доплат, без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01.03.2023, відповідач листами від 31.07.2023р. та 05.09.2023р. відмовив, пославшись на перерахунок пенсії за рішенням суду від 22.12.2023р. без обмеження максимальним розміром, що становило 24301,73 грн, і підстави для подальшого збільшення розміру пенсії відсутні.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023р., обмеживши при розрахунку її максимальний розмір десятьма прожитковими мінімумами.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.03.2023р. без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Судове рішення мотивоване тим, що чинне законодавство не передбачає обмеження максимального розміру пенсії особам, яким вона призначена і виплачується за Законом № 2262-ХІІ. Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії в основному розмірі 80% сум грошового забезпечення, то суду не надано доказів того, що між сторонами наразі виник публічно-правовий спір щодо зменшення основного розміру пенсії, який би вимагав судового вирішення у цій справі, позаяк у матеріалах справи наявний розрахунок пенсії позивача, згідно з яким пенсію розраховано з урахуванням 80% від загальної суми основних і додаткових видів грошового забезпечення.
В апеляційній скарзі ГУ ПФУ просить скасувати це судове рішення як необгрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального права та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Доводи апелянта зводяться до того, що пенсія позивачу правомірно обмежена на підставі статті 2 Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі – Закон № 3668-VI).
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.
Згідно з частинами першою та другою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.
Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачу призначено пенсію з 03.02.2023р. за нормами Закону № 2262-ХІІ з обмеженням її розміру 10 прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року у справі №320/33276/23 задоволено його позов та, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 03 лютого 2023 року без застосування обмеження її розміру 10-кратним розміром прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. 
Як вбачається з листів відповідача, останній перерахував пенсію позивача на виконання зазначеного судового рішення і визначив її розмір без обмеження максимальним розміром у сумі 24301,73 грн.
З 01.03.2023р. позивачу встановлена друга група інвалідності внаслідок війни довічно, у зв`язку з чим відповідачем проведено перерахунок пенсії. Згідно з розрахунком пенсії по інвалідності 2 групи ОСОБА_1 станом на 01.04,2023р. відповідачем обчислено пенсію позивача з розрахунку 80% основних і додаткових сум грошового забезпечення (у певних відсотках), премії 390%, збільшення основного розміру пенсії на 25%, надбавок до пенсії як інваліду війни 2 групи і за виконання обов`язків військової служби, внаслідок чого сума пенсії становила 30 560, 30 грн, а до виплати обмежена 20 930, 00 грн.
Отже, перерахунок пенсії позивача здійснено з урахуванням групи інвалідності та усіх доплат, пов`язаних з нею, про які йшлося в позовній заяві, тому суд першої інстанції правильно відмовив у позові у цій частині. 
Що стосується індексації пенсії, то в позовній заяві відсутні доводи з посиланням на норми законодавства, які передбачають такі нарахування, їх період, докази звернення з цим питанням до відповідача та його відмову.
Беручи до уваги наведені обставини, відсутні підстави для задоволення позову, який у цій частині є необґрунтованим.
Вирішуючи питання про правомірність обмеження пенсії позивача після перерахунку, пов`язаного із новою обставиною - встановленням другої групи інвалідності, слід зазначити наступне.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини рішення №7-рп/2016 положення частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 20.12.2016.
Отже, починаючи з 20 грудня 2016 року відсутня частина сьома статті 43 в Законі № 2262-XII.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону України № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI (далі – Закон України № 3668-VI), який набрав законної сили 01 жовтня 2011 року.
Цим Законом внесено зміни у статтю 43 Закону України № 2262-XII шляхом викладення її в редакції Закону України № 3668-VI, яка передбачає, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність
Рішенням Конституційного Суду України від 12 жовтня 2022 року у справі № 7-р(ІІ)/2022 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України № 2262-ХІІ, в тому, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.
Таким чином, на час звернення з позовом до суду були відсутні норми закону про обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної за Законом № 2262-ХІІ, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для обмеження пенсії позивача максимальним розміром.
Обмеження максимального розміру пенсії деякими постановами Кабінету Міністрів України суперечать приписам Закону України № 2262-ХІІ з урахуванням рішень Конституційного Суду України з цього питання, тому вони не підлягають застосуванню.
Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Тереза Ю.О.