Справа № 692/594/26
Провадження № 2/692/589/26
10.06.26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року с-ще Драбів

Драбівський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Левченко Л.О.
за участю секретаря Савенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Драбів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «Черкасиенергозбут» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТОВ «Черкасиенергозбут» є постачальником універсальних послуг на території Черкаської області відповідно до додатку 3 до постанови НКРЕКП від 26.10.2018 року № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території». Відповідно до ст. 58 Закону України «Про Житлово-комунальні послуги» споживач зобов?язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. 
Відповідно до п. 7 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі - Правила), договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умов надання рахунку постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг
Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 та Правилами роздрібного ринку електричної енергії визначено загальне правило, за яким договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором, до якого приєднується споживач.
Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщеного в електронній формі на офіційному сайті ТОВ «Черкасиенергозбут» за посиланням http://energozbut.ck.ua/pob.html.
02.01.2019 за об`єктом побутового споживача адреса: АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ОСОБА_2 , натомість відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.02.2026 № 465314945 власником домоволодіння є ОСОБА_1 .
Між позивачем та відповідачами встановилися зобов`язальні правовідносини з приводу надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії.
За особовим рахунком споживача № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.06.2024 по 31.01.2025 спожито електричну енергію в розмірі 927 кВт*год та нараховано суму 4004,64грн., проте не здійснено оплату.
Відповідачу виставлено платіжні документи - рахунки за електроенергію за червень 2024 – січень 2025 по особовому рахунку споживача № НОМЕР_1 .
Згідно розрахунку заборгованості за спожиту електричну енергію за період 01.06.2024-31.01.2025 включно заборгованість становить 4004,64грн. 
25.02.2026 та 05.03.2026 за адресою реєстрації майна направлялись вимоги про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 4004,64грн.
Станом на дату подачі позову заборгованість не сплачена. 
Позивачем визначено інфляційні втрати у розмірі 557,34грн., 3% річних у сумі 175,18грн.
Зазначає, що оскільки споживач не погасив заборгованість, то позивач звертався до оператора системи розподілу – Драбівської філії ВСП «Золотоніські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго» та оплатило витрати з відключення електроживлення електроустановки за адресою: АДРЕСА_1 .
Тому просить стягнути з відповідача на користь позивача вказану заборгованість, 3% річних та інфляційні втрати, витрати на здійснення робіт з припинення електроживлення та судовий збір.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 16 квітня 2026 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 
Від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості за спожиту електричну по о/р НОМЕР_1 за період з 01.06.2024 по 31.01.2025 включно, за період червень 2024 року - січень 2025 року заборгованість становить 4004,64грн.
Згідно даних рахунку за спожиту електричну енергію за січень 2025 року, договір 71050016594, ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , сума до сплати вказана 4004,64грн.
Згідно розрахунку штрафних санкцій відповідно до ст. 625 ЦК України по особовому рахунку № НОМЕР_1 залишок заборгованості становить 4004,64грн., період прострочення грошового зобов`язання: 629 днів, розмір інфляційних втрат: 557,34грн., 3% річних становлять 175,18грн. 
Згідно копії Вимоги про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію № 05Ц-95-2026 від 25.02.2026 вона адресована ОСОБА_1 та містить вимогу про стягнення суми боргу за надані послуги з постачання електричної енергії у розмірі 4004,64грн., інфляційні втрати у розмірі 64,38грн. і 3% річних у розмірі 51,13грн.
Згідно копії Вимоги про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію № 05Ц-106-2026 від 05.03.2026 вона адресована ОСОБА_1 та містить вимогу про стягнення суми боргу за надані послуги з постачання електричної енергії у розмірі 4004,64грн., інфляційні втрати у розмірі 64,38грн. і 3% річних у розмірі 51,13грн.
Відповідно запиту № 05Ц-69-2026 від 12.02.2026 Драбівський центр обслуговування споживачів ТОВ «Черкасиенергозбут» звернувся до ПАТ «Черкасиобленерго» щодо організації та зняття фактичних показників засобів вимірювальної техніки або забезпечити їх зчитування автоматизованою системою комерційного обліку у споживача боржника 71050016594, ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 .
Відповідно копії листа Драбівської філії ВСП «Золотоніські енергетичні мережі ПАТ «Черкасиобленерго» № 45/31/2026 від 12.02.2026 начальнику групи Драбівського ЦОС надано фактичні дані комерційного обліку споживача електричної енергії: 71050016594, ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , за період 04.2024 -01.2025 статус споживача - активний.
Згідно реєстру № 9 споживачів постачальника ТОВ «Черкасиенергозбут», яким було припинено електроживлення 29.01.2025, за № 3 вказана ОСОБА_2 , о/р НОМЕР_1 , адреса об`єкта: АДРЕСА_4 , вартість послуги становить 396,90грн., місце проведення робіт - на приладі обліку.
Згідно Акту № 9 прийому-передачі наданих послуг з відключення/підключення споживачів за розрахунковий період (не вказано) 2025 року, сторони підтверджують, що оператор системи розподілу дійсно надав послугу з підключення/ відключення споживачів постачальника, а постачальник фактично прийняв вказані послуги на загальну суму 2189,00грн. з ПДВ.
Згідно даних рахунку № 09 від 30.01.2025 платник ТОВ «Черкасиенергозбут», постачальник Драбівська філія ВСП «Золотоніські енергетичні мережі ПАТ «Черкасиобленерго», вартість відключення боржників, кількість: 4, становить 2189,00грн. з ПДВ.
Згідно платіжної інструкції № 62 від 04.02.2025 ТОВ «Черкасиенергозбут» сплатило ВСП «Золотоніські енергетичні мережі» кошти у розмірі 7364,25грн. з призначенням платежу: за відк-підкл Драбів зг. рах № 2-9 січень 2025р в т.ч. ПДВ 20% - 1227,38грн.
Згідно інформаційної довідки – Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 465314945 від 23.02.2026, власником будинку АДРЕСА_1 , вказана ОСОБА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 24.08.2024.
Крім того, позивач надав примірник договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, в якому не вказана дата його укладення чи підписання, реквізити споживача, а також відсутні підписи сторін.
Таким чином, судом встановлено, що позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , надавались послуги з постачання електричної енергії, яка споживалась користувачем (користувачами). Власником об`єкта нерухомості - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 з 24.08.2024.
Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами ст.ст. 67, 68 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.
Згідно зі статтею 162 ЖК України, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.
Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189-VIII) житлово-комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; такі послуги надаються індивідуальному споживачу - фізичній або юридичній особі, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника іншій особі, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавець - це суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Відповідно до пп. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами
За правилом ч. 1 ст. 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до п. 62 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц.
На час звернення позивача із позовом до суду, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам, регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» № 2019-VIII та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312.
Відповідно до п. 7 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі - Правила) договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умов надання рахунку постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Відповідно до пункту 1.2.8 Правил постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору.
Пунктами 2.1.2, 2.1.4 Правил оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи.
Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою договору, що є додатком 3 до цих Правил.
Відповідно до п. 1.2.15 Правил укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору. Укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).
Пунктом 2.1.6 Правил роздрібного ринку електричної енергії зазначено, що у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії споживач не має права використовувати електричну енергію із системи розподілу та має подати оператору системи розподілу письмову заяву про припинення розподілу електричної енергії на його об`єкт.
Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.
Таким чином, Правилами роздрібного ринку електричної енергії визначено загальне правило, за яким договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором, до якого приєднується споживач.
Згідно ч. 1 ст. 630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
З огляду на викладене, зважаючи на цивільно-правову природу договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (публічний договір), виходячи із встановленої у ст. 204 ЦК України презумпції правомірності правочину, враховуючи що відповідачі, які належним чином повідомлені про розгляд справи, не надали жодних заперечень на спростування доводів позивача, колегія суддів дійшла висновку про доведеність вимог позивача стосовно укладення із власником житлового будинку договору про постачання електричної енергії.
Той факт, що договір не підписано, не впливає на такий висновок суду, оскільки про прийняття умов договору свідчать конклюдентні дії відповідача, які полягають у споживанні наданої послуги.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі.
Таким чином, позивачем підтверджено право вимоги до відповідача, як до власника об`єкта нерухомості, за яким обліковується заборгованість за користування послугами з постачання електричної енергії.
У той же час, суд звертає увагу, що згідно розрахунку заборгованості, наданому позивачем, заборгованість виникла за період з червня 2024 року по січень 2025 року.
Новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Такі висновки викладено постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 провадження № 61-3604 св 20.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 набула право власності згідно договору купівлі-продажу від 24.08.2024, а отже, не могла до цього часу мати відповідні обов`язки зі сплати заборгованості за користування послугами з постачання електричної енергії. Матеріали справи не містять жодних доказів наявності обов`язку ОСОБА_1 повертати борги попереднього власника в розмірі 1075,68грн. 
Таким чином, обов`язок по сплаті послуг з постачання електричної енергії виник у ОСОБА_1 з 24.08.2024.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на серпень 2024 року електрична енергія не споживалась, за період вересень 2024-грудень 2024 року було спожито 697 кВт (252+116+164+165=697) на загальну суму 3011,04грн. (1088,64+501,12+708,48+712,80=3011,04). У січні 2025 року було проведено коригування та відраховано 19 кВт на суму 82,08грн. Таким чином загальна сума заборгованості відповідача становить 2928,96грн. (4004,64-1075,68=2928,96)
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (пені).
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.
05.03.2022 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» № 206, відповідно до п. 1 якої установлено, що, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахування, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
29.12.2023 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» (набрала чинності 30.12.2023), якою внесено зміни до пункту 1 Постанови № 206 та викладено в новій редакції: «що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житло-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управитилем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умовами інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки системи газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285.
Позивачем заявлено до відшкодування штрафні санкції - інфляційні втрати: 557,34грн., 3% річних: 175,18грн. які розраховано за період з 21.07.2024 по 10.04.2026. Однак, враховуючи факт набуття права власності ОСОБА_1 з 24.08.2024 розмір таких стягнень підлягає до зменшення. 
Враховуючи відомості про споживання електричної енергії та нарахованої за неї позивачем плати, а також період розрахунку: з 24.08.2024 по 10.04.2026, розмір інфляційних втрат становить: 472,55грн., розмір 3% річних: 134,50грн.
Відповідно до абз. 2 п. 7.12 ПРРЕЕ витрати оператора системи на здійснення робіт з припинення та відновлення електроживлення електроустановки споживача (повторне підключення електроустановки) покриваються за рахунок коштів ініціатора здійснення цих робіт, які відшкодовуються йому споживачем, якщо припинення постачання (розподілу або передачі) електричної енергії споживачу здійснювалося у встановленому цими Правилами порядку.
Письмовими доказами доведено, що витрати оператора системи на здійснення робіт з припинення електроживлення становлять 396,90грн. і вони підлягають відшкодуванню відповідачем.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у розмірі 3932,91грн., з яких заборгованість за спожиту електричну енергію: 2928,96грн., інфляційні витрати: 472,55грн., 3% річних: 134,50грн., витрати на здійснення робіт з припинення електроживлення: 396,90грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, позивачем за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 3328,00грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2549,39грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України, ст.ст. 15, 16, 22, 633, 634, 638, 641, 642, 714 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 77-78, 81, 89, 141, 223, 247, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд 
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» (ЄДРПОУ 42474208) заборгованість за спожиту електричну енергію за період 01.09.2024-31.01.2025 в сумі 2928 (дві тисячі дев`ятсот двадцять вісім) грн. 96 коп. на поточний рахунок із спеціальним режимом використання № НОМЕР_2 в Філії Черкаського ОУ АТ «Ощадбанк», МФО 354507.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» (ЄДРПОУ 42474208) 3% річних у сумі 134,50грн., інфляційні втрати в сумі 472,55грн. та витрати на здійснення робіт з припинення електроживлення в розмірі 396,90грн. на рахунок НОМЕР_3 в АБ «Украгазбанк», МФО 320478.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2549,39грн. на розрахунковий рахунок № НОМЕР_4 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Сторони по справі: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут», код ЄДРПОУ 42474208, адреса: 18002, м. Черкаси, вул. Благовісна, 166.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 . 

Суддя Л.О. Левченко