ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/3505/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Сафронової С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року у справі №280/3505/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 17.08.2022 по 21.08.2022, з 22.08.2022 по 16.09.2022.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 17.08.2022 по 21.08.2022, з 22.08.2022 по 16.09.2022. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 17.08.2022 по 21.08.2022, з 22.08.2022 по 16.09.2022.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 17.08.2022 по 21.08.2022, з 22.08.2022 по 16.09.2022. Рішення суду мотивовано тим, що обов`язок щодо своєчасного виготовлення та направлення довідки про травму (каліцтво, поранення, контузію) покладено не на військовослужбовця, а на військову частину якій він проходить службу на час отримання ним травми, а тому відсутність відповідного документа не є провиною позивача. Відтак, позивач має право на отримання додаткової винагороди за період його перебування на стаціонарному лікуванні з 17.08.2022 по 21.08.2022, з 22.08.2022 по 16.09.2022, яка йому не виплачена відповідачем. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції не повно встановив обставини справи. Зазначає про те, що позивачем не надано доказів наявності висновку ВЛК, в якому його поранення пов`язане із захистом Батьківщини, що є імперативною умовою виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі, передбаченому п.1 Постанови №168, за час перебування на лікуванні в серпні 2022 року, а тому у Військової частини НОМЕР_1 були відсутні підстави для виплати збільшеної додаткової винагороди на час перебування ОСОБА_1 на лікуванні у зв`язку з пораненням в період проходження останнім служби у військовій частині НОМЕР_1 .
Позивач не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. 
Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України з 24.03.2022 по 16.02.2023. 
Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 16.02.2023 №97-ОС позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення НОМЕР_2 прикордонного загону, який вибуває для подальшого проходження військової служби у розпорядження начальника НОМЕР_3 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, з 16.02.2023.
Відповідно до військового квитка Позивача, з 17.02.2023 проходить військову службу у Військовій частина НОМЕР_4 .
Під час проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 , ОСОБА_1 15.08.2022 отримав поранення (травму) в наслідок протиправних дій невстановлених осіб в умовах військової агресії з боку російської федерації, які вчинені на території України шляхом застосування зброї відносно військовослужбовців ДПСУ, що підтверджується формою Нвс-5 №369-22, формою Нвс-1 № 369-22 (копія додається). Зокрема, травма включає: «ВТ (15.08.22), закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравма».
Відповідно до акта про нещасний випадок (у тому числі поранення) № 369-22: 07.08.2022 року позивач разом з іншими військовослужбовцями свого підрозділу виконував бойове завдання з захисту Батьківщини та стримуванню окупаційних військ рф на позиціях в районі н.п. КОСТЯНТИНІВКА Донецької області.
Встановлено, що протягом днів з 07.08.2022 року по 15.08.2022 року противник постійно здійснював обстріли позицій на яких знаходився молодший сержант ОСОБА_1 з використанням артилерії, танків, мінометів і гранатометів. Близько 13.00 15.08.2022 року, пострілом з ворожого танку сталося влучання снаряду в - безпосередній близькості від нього. Під час виконання бойового завдання та безпосередньо під час отримання травмування молодший сержант ОСОБА_1 знаходився в засобах індивідуального захисту - в бронежилеті та шоломі Нещасний випадок не є наслідком вчинення потерпілим дій у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, вчинення ним навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю або самогубства.
Причини нещасного випадку: протиправні дії невстановлених осіб в умовах військової агресії з боку російської федерації, які вчинені на території України шляхом застосування зброї відносно військовослужбовців Державної прикордонної служби України.
Відповідно до матеріалів справи, внаслідок зазначеної травми та її наслідків, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні протягом наступних періодів:
1) відповідно до Виписки № 1066322, з 17.08.2022 по 21.08.2022, з діагнозом: «ВТ 15.08.22, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравма»;
2) відповідно до Виписки № 17149\2022 , з 22.08.2022 по 16.09.2022, з діагнозом: «баротравма вуха». Супутній: стан після перенесеної ВТ (15.08.22), струс головного мозку з легким вестибуло-атактичним синдромом. Звертаю увагу, що діагноз зазначений у виписці № 17149\2022 є наслідком отриманого поранення.
Після отриманого поранення відповідно Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону №192-вв від 16.08.2022 позивач вибув для лікування до Курахівської центральної районної лікарні, з 15.08.2022 (додаток №3). Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону №218-вв від 15.10.2022 позивачу надано відпустку для лікування у зв`язку з хворобою тривалістю 30 календарних днів, з 17 вересня 2022 року, який прибув з Курахівської центральної районної лікарні. 
Вказані обставини не заперечується сторонами у справі.
Так, додаткова винагорода на період дії воєнного стану за період з 17.08.2022 по 21.08.2022, з 22.08.2022 по 16.09.2022 позивачу станом на 16.02.2023 день переведення військовослужбовця не виплачувалась.
На звернення позивача, відповідач листом від 07.04.2025, повідомив, що відсутні законні підстави для включення ОСОБА_1 до наказу «Про виплату додаткової винагороди», у зв`язку із відсутністю у додатках до заяви довідки військово-лікарської комісії, яка б свідчила про пов`язання поранення (травми) із захистом Батьківщини (а.с. 28).
Позивач не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 за період з 17.08.2022 по 21.08.2022, з 22.08.2022 по 16.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом. 
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, щодо розгляду справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до статті 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова Кабінету Міністрів України №168).
Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Абзацом 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
На виконання вимог Постанови № 168, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди та підвищення рівня їх соціального захисту Міністерством внутрішніх справ був виданий наказ від 26.01.2023 № 36 «Про затвердження Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» (далі Наказ МВС № 36, чинний на час виникнення спірних відносин).
Відповідно пункту 5 Наказу МВС № 36 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь у бойових діях або заходах та виконують бойові (спеціальні) завдання, визначені підпунктами 1, 2 пункту 2 цих Порядку та умов, та підготовка проектів наказів про виплату додаткової винагороди в органі Держприкордонслужби здійснюється штабами військових частин.
Начальники (командири) органів Держприкордонслужби, до яких відряджені (прикомандировані) військовослужбовці, щомісяця до 5 числа інформують органи Держприкордонслужби за місцем проходження служби військовослужбовців про їх безпосередню участь у бойових діях за минулий місяць.
Згідно пункт 9 та 10 Наказу МВС № 36 до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включаються військовослужбовці, зазначені в підпункті 3 пункту 2 цих Порядку та умов, у тому числі ті, які: перебувають у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- з дня отримання такого поранення та за час стаціонарного лікування, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (у тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або за час такої відпустки; захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення), - за час перебування в полоні, заручниках до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні (але не більше періоду дії воєнного стану) та до дня повернення до України, або за час безвісної відсутності; загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм),- виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
Виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, військовослужбовцям, зазначеним у підпункті 1 пункту 9 цих Порядку та умов, здійснюється на підставі акта про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, за формою Нвс-1, установленою Інструкцією про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 березня 2016 року № 199, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 18 квітня 2016 року за № 574/28704, у якому зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Отже, норми постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати військовослужбовцю збільшеної до 100000 гривень винагороди у зв`язку з пораненням військовослужбовця та за час перебування його у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також таке поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З матеріалів справи вбачається, що під час проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 , ОСОБА_1 15.08.2022 отримав поранення (травму) в наслідок протиправних дій невстановлених осіб в умовах військової агресії з боку російської федерації, які вчинені на території України шляхом застосування зброї відносно військовослужбовців ДПСУ, що підтверджується формою Нвс-5 №369-22, формою Нвс-1 № 369-22. Зокрема, травма включає: «ВТ (15.08.22), закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравма» (а.с. 20-21).
Відповідно до акта про нещасний випадок (у тому числі поранення) № 369-22 за формою Нвс-1: 07.08.2022 року позивач разом з іншими військовослужбовцями свого підрозділу виконував бойове завдання з захисту Батьківщини та стримуванню окупаційних військ рф на позиціях в районі н.п. КОСТЯНТИНІВКА Донецької області. Близько 13.00 15.08.2022, пострілом з ворожого танку сталося влучання снаряду в безпосередній близькості від нього. Після вибуху молодший сержант ТРЕГУБ ОСОБА_2 отямився під гілляками та землею, було дуже зле, хтось голосно кричав. Через деякий час він був евакуйований до 66 ВМГ м. КУРАХОВЕ Донецької області для лікування. Під час виконання бойового завдання та безпосередньо під час отримання травмування молодший сержант ТРЕГУБ Григорій знаходився в засобах індивідуального захисту - в бронежилеті та шоломі (а.с. 21-22, 23). Враховуючи те, що в акті за формою Нвс-1 міститься інформація про те, що отримані позивачем поранення (контузії, травми, каліцтва) мало міце під час захисту Батьківщини та стримуванню окупаційних військ рф на позиціях в районі н.п. КОСТЯНТИНІВКА Донецької області, що у відповідності до Наказу МВС № 36 є підставою для виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання відповідача в доводах апеляційної скарги на ненадання позивачем висновку ВЛК, в якому його поранення пов`язане із захистом Батьківщини, адже пункт 10 Наказу МВС № 36 (чинного на час виникнення спірних відносин) передбачав, що виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, військовослужбовцям, зазначеним у підпункті 1 пункту 9 цих Порядку та умов, здійснюється на підставі акта про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, за формою Нвс-1, у якому зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Такий акт позивачем надано.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Згідно з частиною першою статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року у справі №280/3505/25 - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року у справі №280/3505/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко 

суддя С.В. Сафронова