Провадження № 2/641/2423/2026 	Справа № 639/1103/26 	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 червня 2026 року м. Харків
Слобідський районний суд м. Харкова у складі головуючої судді Василенко О.Я., за участю секретаря судового засідання Кривенко А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» (ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
установив:
Представник ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» Столітній М.М. звернувся до Новобаварського районного суду міста Харкова через підсистему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 20700 грн, з яких сума кредиту 2000 грн, сума процентів за користування кредитом 12450 грн, нараховані позивачем проценти за 105 календарних днів 5250 грн, штрафні санкції 1000 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що 16.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» (надалі – ТОВ «Слон Кредит», первісний кредитор) та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора укладено в електронній формі Договір № 1559370 про надання споживчого кредиту (надалі - Договір), на умовах якого ТОВ «Слон Кредит» надав надати відповідачу кредит у гривні у розмірі 2000 грн шляхом їх перерахування на поточний рахунок відповідача, указаний ним під час укладення Договору, на строк 356 днів: з 16.04.2024 по 08.04.2025, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 21 днів, за стандартною процентною ставкою 2,5% в день та зниженою процентною ставкою 1,5% в день. ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку через платіжного провайдера.
Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 24.12.2024 ТОВ «Слон Кредит» на підставі Договору факторингу № 24122024 за плату відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» право грошової вимоги до відповідача. ТОВ «Слон Кредит» повідомило в особистих кабінетах усіх боржників, права вимоги за кредитними договорами до яких передані новому кредитору – ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», проінформовано про відступлення права грошової вимоги за Договорами та передачу персональних даних ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора. Відповідно до укладеного Договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором загальна сума заборгованості склала 15450 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту – 2000 грн., заборгованості за процентами – 12450 грн., штрафні санкції 1000 грн. Крім того, в межах строку дії Договору ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 25.12.2024 по 08.04.2025 (105 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 5250 грн.
Відповідач правом на відзив не скористався. 
Процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Новобаварського районного суду міста Харкова від 20.02.2026 цивільну справу передано до Слобідського районного суду міста Харкова за підсудністю.
Ухвалою судді Слобідського районного суду міста Харкова від 24.03.2026 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
В судові засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позову просив здійснювати розгляд справи без участі позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судові засідання 27.04.2029, 20.05.2026 та 16.06.2026 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками та судових повісток на адресу його місця реєстрації відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру, поштові повідомлення повернулися з відміткою «адресат відсутній», що згідно зі ст. 272 ЦПК України та усталеною практикою Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, від 09.11.2023 у справі № 753/114/22) вважається належним повідомленням, причини неявки суду не повідомив.
Враховуючи зазначене, на підставі ст. 280 ЦПК України суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом
між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» (далі також – Товариство) та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-комунікаційної системи Товариства укладено Договір № 1559370 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» (надалі – Договір), відповідно до якого Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту 2000,00 грн, строк кредиту – 357 днів, з періодичністю платежів зі сплати процентів – кожні 21 днів, детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Додатку №1, стандартна процентна ставка за користування кредитом 2,50%, знижена процентна ставка 1,5% та застосовується при виконанні споживачем певних умов. У випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом споживач зобов`язаний сплатити штраф: у розмірі 100,00 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 20,00 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.
На виконання Договору ТОВ «Слон Кредит» видало кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок відповідача за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) відповідача НОМЕР_1 , зазначеного в Заявці на отримання кредиту та в п. 2.1 Договору, через платіжну систему платіжного провайдера – ТОВ «Пейтек Україна» що підтверджується повідомленням платіжного провайдера від 15.01.2025 №20250115-1750.
24.12.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено Договір факторингу № 24122024, відповідно до якого на підставі Реєстру боржників від 24.12.2024 (Додаток №1) ТОВ «Слон Кредит відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» права грошової вимоги за Договором на суму 15450,00 грн, що складається з 2000,00 грн суми кредиту, 12450 грн нарахованих процентів за користування кредитом та 1000,00 грн заборгованості за пенею. Позивач здійснив нарахування процентів за користування кредитом у період з 25.12.2024 по 08.04.2025 за 105 календарних днів за стандартною процентною ставкою у сумі 5250 грн.
Отже, між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1047, 1055 ЦК України договір позики (кредиту) укладається у письмовій формі. Згідно із ч. 2 п.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. 
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
При цьому, відповідно до п. 6 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. 
Суд встановив, що Договір укладено за допомогою ІТС, частиною якої є офіційний вебсайті Товариства у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію». Договір підписано з боку відповідача одноразовим ідентифікатором, що отриманий ним на її фінансовий номер, зазначений при реєстрації, що відповідає приписам п. 6 ст. 3 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», п. 12 ч. 1 ст. 1, ст.17 Закону «Про електронні довірчі послуги». Отже, оскільки Договір підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію».
На виконання Договору Товариство надало відповідачу кредит в сумі 2000,00 грн. Кредит надано через платіжну систему платіжного провайдера, що надає послуги позивачу.
На підставі договору факторингу позивач набув права вимоги до відповідача за Договором. Відступлення права вимоги відповідає положенням п.4.1 Договору, а також ст.1077, 1080, 1082 ЦК України. В силу вимог ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України у зобов`язанні позичальника за Договором позики відбулася заміна кредитора, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло статусу нового кредитора.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Відповідно до наведеного розрахунку заборгованості за кредитом станом на дату відступлення прав вимоги 24.12.2024 заборгованість відповідача за Договором становила 15450,00 грн, а саме: 2000,00 грн за сумою кредиту, 12450,00 грн за процентами за користування кредитом та 1000,00 грн – штраф. Після отримання прав вимог за Договором позивач як новий кредитор нарахував проценти в межах строку кредитування у період з 25.12.2024 по 08.04.2025 (105 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 5250 грн. Отже, вимоги в частині стягнення зазначених сум є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог про стягнення з 1000,00 грн заборгованості за неустойкою (штраф), суд зазначає таке.
Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Указом Президента України № 64/2022 від 22.02.2022, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та станом на день розгляду справи не закінчився та не скасовано.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 розяснила, що норма ЦК України превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акта, який має юридичну силу закону України. Спеціальні норми закону можуть містити уточнювальні положення, проте не можуть прямо суперечити положенням ЦК України. Заначений принцип відображений також у Рішенні Конституційного Суду України від 13.03.2012 у справі № 5-рп/2012. Відтак, хоч зміни в Закону України «Про споживче кредитування» прийнятий пізніше, проте статтею 4 ЦК України встановлено, що інші закони України приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, а на суб`єкта законодавчої ініціативи, що подає до Верховної Ради проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж ЦК України, покладено обов`язок одночасно подати до Верховної Ради проект закону про внесення змін до ЦК України, які мають розглядатися одночасно. Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин відповідні зміни до ЦК України подані не були, то з огляду на положення статті 4 ЦК України та позицію Конституційного Суду України застосування колізійного принципу lex posterior derogat priori (лат. «пізніший закон скасовує попередній») у цій ситуації неможливе
За таких обставин, позовна вимога про стягнення з відповідача неустойки не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором підлягають задоволенню в сумі 19700,00 грн, яка складається з: 2000,00 грн за сумою кредиту та 17700,00 грн за процентами за користування кредитом.
Щодо розподілу судових витрат
За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесених позивачем витрат позивач надав Договір №10/12-2024 по надання правової допомоги від 10.12.2024, заявку №14901 на виконання доручення до договору від 12.01.2026, акт №14901 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 09.02.2026 з переліком наданих послуг на суму 10000 грн.
Однак, як вбачається з наданих документів, безпосередньо з наданням правничих послуг щодо судової справи, яка розглядається, пов`язані послуги на суму 4120,00 грн за складання позовної заяви, формування додатків до позовної заяви та подання заяв/клопотань до суду. Щодо правничої допомоги: зустріч з клієнтом, надання усної первинної консультації, дослідження документів, аналіз чинного законодавства, письмова юридична консультація, проведення адвокатом заходів на самостійне отримання доказів, суд вважає ці витрати такими, що не пов`язані із судової справою та не підлягають розподілу в якості судових витрат у цій справі. Крім того, адвокат не здійснював представництво інтересів відповідача у судових засіданнях. 
Отже, розподілу підлягають витрати позивача на правничу допомогу в загальній сумі 4120,00 грн.
У зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 6443,28 грн = (2662,40 грн + 4120,00 грн)* 95% задоволених вимог.
Керуючись ст. 4, 10-13, 76-81, 263-265, 268,273, 280-283, 354, 355 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість в сумі 19700,00 грн, а також судові витрати у розмірі 4120,00 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua
Учасники справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал»», адреса: м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2, ЄДРПОУ 44559822.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя О.Я.Василенко