ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1211/26 Справа № 175/2087/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 червня 2026 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Ворони Б.А. захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Моісеєнка В.В. розглянувши апеляційну скаргу захисника Моісеєнка В.В. на постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2026 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 
про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду 19 грудня 2025 року о 00:50 год. біля будинку №3 по вул.Аероклубній у м.Краматорську, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan Х Trail», номерні знаки НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога у м.Краматорську. Результат огляду позитивний 2,06 проміле, що підтверджується висновком лікаря нарколога №520 від 19 грудня 2025 року. Проводилася відеофіксація. Водія відсторонено від керування транспортним засобом.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2026 року ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто судовий збір в дохід держави у розмірі 665 гривень 60 копійок.
З таким судовим рішенням не погодився захисник Моісеєнко В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 та оскаржив в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що постанова суду є незаконною, винесеною з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, оскільки суд за відсутності достатніх і належних доказів визнав доведеним те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи, електронні докази відеозаписи фактично не досліджував, не повно з`ясував обставини події та не надав сукупної оцінки доказам, унаслідок чого формально підійшов до розгляду справи. Зазначає, що 18-19 грудня 2025 року ОСОБА_1 алкогольні напої не вживав, 19 грудня 2025 року знаходився у транспортному засобі «Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_3 , будь-яких Правил дорожнього руху не порушував, а після виконання вимоги поліцейських про зупинку надав документи. Вказує, що поліцейським було повідомлено про нібито перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, однак він пояснював, що спиртних напоїв не вживав, є військовослужбовцем, перебуває на службі, бере безпосередню участь у бойових діях, не спав більше 24 годин, а тому його стан був обумовлений втомою. Вказує, що поліцейські зупинили транспортний засіб без будь-якої причини, у них були відсутні підстави для зупинки та для подальшої вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зазначає, що технічний прилад газоаналізатор на місці зупинки ОСОБА_1 не надавався, хоча він погоджувався пройти огляд як на місці, так і в закладі охорони здоров`я. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №544727 складено безпідставно, з порушенням вимог КУпАП та нормативних актів, а викладені у ньому обставини не відповідають фактичним даним справи. Зазначає, що матеріали провадження не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки, у тому числі право на захист і право запросити захисника до складання протоколу, що, на переконання захисту, порушує вимоги ст. 268 КУпАП та ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України. Зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, на час зупинки транспортного засобу виконував службові обов`язки, перебував у військовій формі та повідомляв про це працівників поліції. Вважає, що огляд на стан сп`яніння щодо нього мав проводитися за правилами ст. 266-1 КУпАП, а саме уповноваженою посадовою особою Військової служби правопорядку або командиром військової частини, а не працівниками поліції, у зв`язку з чим проведений огляд і складений протокол є недійсними. Вказує, що у протоколі поліцейський на власний розсуд зазначив, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а огляд проводився у лікаря нарколога в м. Краматорську з результатом 2,06 проміле. З такою фабулою протоколу ОСОБА_1 не погоджується. Зазначає, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager як на місці, так і в закладі охорони здоров`я, однак технічний прилад із мундштуком йому на місці не надали, а поліцейські одразу запропонували сісти до службового транспортного засобу для поїздки до медичного закладу. Вказує, що направлення на огляд водія до медичного закладу у присутності ОСОБА_1 не складалося, йому не вручалося, його з направленням не ознайомлювали, а в матеріалах справи наявне направлення не містить підпису ОСОБА_1 . Зазначає, що у направленні вказані ознаки сп`яніння, які фактично у нього були відсутні, оскільки на відеозаписах він поводився адекватно, виконував вимоги поліцейських та лікаря. Вказує, що під час проходження тесту у медичному закладі за допомогою газоаналізатора Drager результати тесту, зокрема роздруківку або корінець Drager, ОСОБА_1 не пред`являли та не вручали, а в матеріалах справи такий корінець відсутній. Зазначає, що у зв`язку з цим посилання на результат 2,06 проміле є безпідставним і нічим не підтвердженим. Зазначає, що мундштук до газоаналізатора у присутності ОСОБА_1 не розпаковувався, він не бачив упаковки, а на відео мундштук уже був у приладі. Вказує, що мундштук був без упаковки, без послідовної нумерації та без зворотного клапана, що, на переконання захисту, ставить під сумнів достовірність результату тесту. Вказує, що у матеріалах справи відсутні докази справності Drager, його калібрування у визначений строк, а також документи на Drager і мундштук. Зазначає, що сертифікат відповідності Drager закінчився 07.06.2023 року, що викликає сумніви у достовірності результатів огляду. Зазначає, що лікар медичний огляд фактично не проводив, оскільки огляд здійснювала інша особа, а лікар у цей час шукав щось на робочому столі та робив записи. Вказує, що біологічні зразки сечі від ОСОБА_1 відбирала не лікар, а стороння особа, яка, як зазначає захист, не є медичним працівником, що підтверджується відеоматеріалами. Вважає, що огляд у закладі охорони здоров`я проведено з порушенням встановленої процедури, не лікарем, а неуповноваженими особами, без належного застосування спеціального технічного обладнання та без дотримання вимог Інструкції №1452/735, у зв`язку з чим медичний висновок є недійсним. Вказує, що висновок №520 був заповнений лише 24.12.2025 року, тоді як протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №544727 складено 19.12.2025 року о 02:41:03 год., тобто на час складання протоколу такого висновку не існувало. Зазначає, що на відеозаписі лікар повідомляє поліцейським, що висновок заберуть наступного дня. Вказує, що в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, який є обов`язковим документом, що фіксує результати огляду, згоду або незгоду водія з його результатами, а також інші відомості. Зазначає, що такий акт ОСОБА_1 не складався, не вручався та в матеріалах справи відсутній. Вважає, що відеозаписи, долучені до протоколу, не є належними та допустимими доказами, оскільки вони не є безперервними, не відображають повністю процедуру зупинки, роз`яснення прав, проведення огляду на місці, направлення до медичного закладу та оформлення протоколу. Зазначає, що фактично до матеріалів долучено один скомпонований відеозапис із шести відеофайлів, а відео з боді-камер другого поліцейського не долучено. Вказує, що відеозаписи містяться на оптичному диску, щодо якого невідомо, ким і яким способом він виготовлений, а сам диск не засвідчений електронним цифровим підписом. Зазначає, що у протоколі не наведено конкретних даних про технічні засоби, якими здійснювалася відеофіксація, не зазначено інвентарних номерів боді-камер, наявності дозволів чи сертифікації таких пристроїв, а тому такі записи не можуть бути використані як допустимі докази. Вказує, що суд першої інстанції не врахував висновки Верховного Суду та практику Європейського суду з прав людини щодо презумпції невинуватості, стандарту доказування поза розумним сумнівом, обов`язку доведення вини саме органом, який склав адміністративні матеріали, а також недопустимості використання доказів, отриманих із порушенням установленого порядку. Зазначає, що всі сумніви щодо доведеності вини мають тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Вважає, що провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. Крім того, просить під час апеляційного розгляду дослідити всі матеріали справи, зокрема відеозаписи, які містяться у матеріалах справи, оскільки, як зазначає захист, судом першої інстанції вони взагалі не досліджувалися. Також просить викликати та допитати в якості свідків поліцейського 2 взводу 4 роти батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області ДПП сержанта поліції ОСОБА_2 та поліцейського 1 взводу 4 роти батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області ДПП молодшого лейтенанта поліції Борківську Юлію, які, як зазначає захист, можуть підтвердити обставини щодо відбору біологічних зразків у ОСОБА_1 . Просить оскаржувану постанову скасувати та провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку сторін по справі, суд апеляційної інстанції, вважає апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду – без змін за таких підстав.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Перевіркою матеріалів справи апеляційний суд встановив, що вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення дотримані, а висновок про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним. Зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.
Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 19.12.2025 року серії ЕПР1 №544727, направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння №520, який було складено 19 грудня 2025 року, рапортом, відеозаписом та іншими матеріалами у справі, чим в сукупності доводиться, що ОСОБА_1 дійсно вчинив правопорушення за зазначених обставин.
З матеріалів справи вбачається, що 19 грудня 2025 року о 00:50 год. біля будинку №3 по вул. Аероклубній у м. Краматорську, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan Х Trail», номерні знаки НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога у м. Краматорську. Результат огляду позитивний 2,06 проміле, що підтверджується висновком лікаря нарколога №520 від 19 грудня 2025 року.
Проаналізувавши докази по справі, суд апеляційної інстанції вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що вина ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не доведена належними та допустимими доказами, є необґрунтованими.
Апеляційний суд встановив, що наявні у справі докази є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою та в сукупності підтверджують як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так і факт перебування його у стані алкогольного сп`яніння, встановлений за результатами медичного огляду у закладі охорони здоров`я. При цьому висновок щодо результатів медичного огляду №520 містить конкретний результат огляду 2,06 проміле, а тому твердження апеляційної скарги про недоведеність стану алкогольного сп`яніння є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного зупинення транспортного засобу та неповідомлення водію причин такої зупинки є бепідставними.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення суд не вирішує як самостійний предмет спору питання про визнання дій працівників поліції щодо зупинення транспортного засобу протиправними. Такі вимоги можуть бути предметом окремого судового розгляду в порядку адміністративного судочинства або перевірки компетентними органами у разі звернення особи із відповідною заявою.
Разом із тим апеляційний суд у межах цього провадження перевіряє, чи свідчать наведені доводи про істотне порушення процедури, яке вплинуло або могло вплинути на допустимість, належність та достовірність доказів, покладених в основу висновку про винуватість особи.
Сам по собі довід про незаконність або безпідставність зупинення транспортного засобу, без встановлення того, що внаслідок такої зупинки були істотно порушені права особи, порядок проведення огляду на стан сп`яніння, порядок фіксації відмови від проходження огляду чи порядок складення адміністративних матеріалів, не є безумовною підставою для закриття провадження у справі або визнання доказів недопустимими.
З матеріалів справи не вбачається, що обставини зупинення транспортного засобу позбавили особу можливості реалізувати свої процесуальні права, надати пояснення, заявити клопотання, пройти огляд у встановленому законом порядку або оспорювати дії працівників поліції. Натомість предметом доказування у цій справі є наявність чи відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння.
Крім того, в умовах дії правового режиму воєнного стану перевірка документів осіб, транспортних засобів та здійснення відповідних заходів контролю можуть проводитися уповноваженими особами у порядку, визначеному законодавством. Тому за відсутності даних про істотне порушення прав особи самі по собі заперечення щодо підстав зупинки транспортного засобу не спростовують факту вчинення адміністративного правопорушення та не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.
За таких обставин доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими та не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови.
Відносно позиції захисника, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, та відповідний огляд на визначення ступеню сп`яніння відносно нього мав проводитись за нормами ст. 266-1 КУпАП, суд зазначає наступне.
За приписами ст. 15 КУпАП, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Стаття 266 КУпАП, визначає порядок відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та окрім того порядок проведення відповідних оглядів.
Згідно ст. 266-1 КУпАП, визначено проведення оглядів військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
У даному випадку ОСОБА_1 є особою, яка керувала транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції на вулиці у м. Краматорську, поза межами розташування військової частини, а тому огляд відносно нього повинен проводитись відповідно до норм ст. 266 КУпАП, як до водія транспортного засобу.
Таким чином, огляд був проведений працівниками поліції як уповноваженими особами на проведення відповідних оглядів, та ними було вірно застосовані норми Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про порушення права ОСОБА_1 на захист також не є підставою для скасування постанови судді.
Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право користуватися юридичною допомогою адвоката при розгляді справи.
Складання протоколу, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та не є розглядом справи відповідно до положень статей 221, 279 КУпАП. Відповідно, нормами статті 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі адвоката при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Тобто, у поліцейського при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відсутній обов`язок очікувати на прибуття на місце події захисника.
Крім того, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості реалізувати право на захист під час судового розгляду, оскільки його інтереси представляв захисник, який надавав пояснення, заявляв свою позицію, подавав апеляційну скаргу та реалізовував інші процесуальні права. За таких обставин посилання апеляційної скарги на порушення права на захист є необґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не мали підстав для направлення ОСОБА_1 на медичний огляд, є безпідставними.
З матеріалів справи вбачається, що направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння міститься у матеріалах справи. ОСОБА_1 пройшов огляд у закладі охорони здоров`я, а результат такого огляду зафіксовано у висновку щодо результатів медичного огляду №520. Тому твердження сторони захисту про незгоду із процедурою направлення є безпідставними.
Посилання апеляційної скарги на те, що на місці зупинки ОСОБА_1 не було надано газоаналізатор Drager, є безпідставними. Оскільки ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. Проте ОСОБА_1 вказав, що не довіряє працівникам поліції та бажає одразу проїхати до лікарню для проходження вказаного огляду. Оскільки остаточний результат щодо стану алкогольного сп`яніння встановлено не оглядом на місці зупинки, а медичним оглядом у закладі охорони здоров`я. Саме результат такого огляду 2,06 проміле, покладено в основу висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Доводи щодо недійсності висновку лікаря нарколога №520 апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Матеріали справи містять висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння №520, який складено 19 грудня 2025 року. Указаний висновок є належним документом, що підтверджує результат проведеного огляду, а наведені в апеляційній скарзі твердження про сумніви щодо часу його оформлення не спростовують його змісту та не підтверджені такими даними, які б давали підстави визнати цей доказ недопустимим.
Твердження захисника щодо неналежного проведення медичного огляду, відсутності роздруківки Drager, сумнівів у мундштуку, калібруванні приладу та справності технічного засобу зводяться до припущень сторони захисту та не спростовують установленого медичним висновком результату огляду. При цьому матеріали справи не містять об`єктивних даних, які б свідчили, що огляд проведено неуповноваженою особою, із застосуванням несправного технічного засобу або з такими істотними порушеннями, які виключають можливість використання висновку №520 як доказу.
Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, є безпідставними. Оскільки після проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, особі яка проходила огляд та працівникам поліції які супроводжували направлену на огляд особу видається тільки складений висновок. Акт огляду видається стороні за її запитом до медичного закладу яким було проведено огляд. В даному випадку сторона захисту не була позбавлена можливості звернутись до медичного закладу для отримання акту огляду та оскарження його у законному порядку.
Формальні зауваження сторони захисту щодо оформлення окремих документів не свідчать про недопустимість усієї сукупності доказів та не спростовують факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
Необґрунтованими є і доводи щодо недопустимості відеозаписів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП відеозаписи можуть бути джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення. Відеозапис у цій справі не є єдиним доказом винуватості ОСОБА_1 , а оцінюється у сукупності з протоколом про адміністративне правопорушення, направленням на медичний огляд, висновком щодо результатів медичного огляду №520, рапортом та іншими матеріалами справи.
Сам по собі довід про те, що відеозапис не є безперервним, що до матеріалів справи не долучено всі можливі записи з усіх технічних засобів або що оптичний диск не містить електронного цифрового підпису, не свідчить про недопустимість такого доказу, якщо його зміст узгоджується з іншими матеріалами справи та не спростований іншими належними доказами.
Посилання захисника на те, що суд першої інстанції не дослідив відеозаписи, є безпідставними, оскільки з постанови вбачається, що відеозапис був віднесений до доказів, які досліджувалися та оцінювалися судом у сукупності з іншими матеріалами справи. При цьому апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги, не встановив таких обставин, які б свідчили про неповноту судового розгляду або про необхідність скасування постанови з цих підстав.
Щодо клопотання сторони захисту про допит працівників поліції, апеляційний суд зазначає, що необхідність такого допиту має оцінюватися з урахуванням достатності наявних у справі доказів. У цій справі обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, підтверджуються письмовими матеріалами справи, медичним висновком та відеозаписом. Доводи апеляційної скарги не містять таких обставин, які неможливо перевірити за наявними матеріалами або які вимагають обов`язкового допиту поліцейських для правильного вирішення справи.
Доводи апеляційної скарги про порушення презумпції невинуватості та недоведеність вини поза розумним сумнівом також не знайшли свого підтвердження.
Апеляційний суд виходить із того, що усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитися на її користь. Водночас такі сумніви мають бути обґрунтованими, випливати з матеріалів справи та стосуватися істотних обставин, які впливають на висновок про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення.
У цій справі сукупність доказів є достатньою для висновку про те, що ОСОБА_1 19 грудня 2025 року керував транспортним засобом «Nissan Х Trail», номерні знаки НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться переважно до незгоди з оцінкою доказів, власного тлумачення окремих процесуальних дій працівників поліції та припущень щодо можливих порушень процедури, однак не спростовують встановленого факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Дії, вчинені ОСОБА_1 є умисними, становлять підвищену суспільну небезпеку, створюють реальну загрозу безпеці дорожнього руху та учасникам цього руху, що обґрунтовує необхідність застосування передбаченого законом комплексного стягнення, зокрема позбавлення права керування транспортними засобами.
Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а постанова є незаконною та необґрунтованою, не знайшли свого підтвердження. Такі твердження апелянта суд розцінює як спробу уникнути адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вчиненні якого встановлена вина ОСОБА_1 .
Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни постанови судді міського суду відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Моісеєнка В.В. залишити без задоволення.
Постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2026 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо  ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя