Справа № 358/210/26  Провадження № 2/358/526/26   	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року м. Богуслав 

Богуславський районний суд Київської області
у складі: головуючого судді Романенко К.С.,
з участю секретаря Шпак К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

В С Т А Н О В И В: 

Представник ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ » Столітній М.М. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 29025 грн., з яких сума кредиту 4500 грн., сума процентів за користування кредитом 14175 грн., нараховані проценти за 120 днів у сумі 8100 грн., штрафні санкції 2250 грн. Також просив стягнути на користь позивача судові витрати: 2662,40 грн. судового збору та 10000 грн. правничої допомоги.
В обґрунтування позову зазначив, що 28.04.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора «Т632» укладено договір № 1582322 про надання споживчого кредиту. За умовами договору відповідачу було надано кредитні кошти у сумі 4500 грн. строком на 359 днів, а саме з 28.04.2024 по 23.04.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Кошти відповідачу надано у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок № НОМЕР_1 , який він особисто вказав під час укладання договору.
Однак відповідач порушив свої зобов`язання відповідно до умов договору. Так, за період з 28.04.2024 по 24.12.2024 ОСОБА_1 сплатив на користь ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» 607,5 грн., які були спрямовані на оплату тіла кредиту у розмірі 0 грн. та на оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 607,5 грн.
24.12.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 24122024, за умовами якого позивач отримав право вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 . Позивач проінформував відповідача про відступлення права вимоги та необхідність погашення заборгованості, проте відповідач свої зобов`язання не виконує, тому просить стягнути заборгованість у судовому порядку.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2026, цивільну справу передано для розгляду судді Романенко К.С. (а.с. 100).
Ухвалою від 20.03.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву (а.с. 103-104).
Також на підставі ч. 7 ст. 81 ЦПК України ухвалою від 20.03.2026 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
На виконання ухвали в частині про витребування доказів 17.04.2026 на адресу суду від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшли витребувані документи.
Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без їх виклику.
У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач ОСОБА_1 не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти нього.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, прийшов до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
28.04.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», яке є фінансовою установою, та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора «Т632» укладено договір № 1582322 про надання споживчого кредиту «Комфортний» (а.с. 22-26).
За умовами договору відповідачу було надано кредитні кошти у сумі 4500 грн. строком на 359 днів, а саме з 28.04.2024 по 23.04.2025. Стандартна процентна ставка – 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. 
Відповідно до п. 2.1 договору кошти відповідачу надано у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок № НОМЕР_1 , який він особисто вказав під час укладання договору, що підтверджується : - довідкою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № БТ/Е-14422 від 02.04.2026, з якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) банком емітовано картку № НОМЕР_3 , на яку 28.04.2024 було здійснено зарахування коштів у сумі 4500 грн. (109-111); - довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК» від 16.01.2025, з якої вбачається, що 28.04.2024 о 13:20:16 було зарахування на суму 4500 грн. на картку, маска картки НОМЕР_1 (а.с. 17).
Відповідно до п. 1.5.1. договору, стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. 
Відповідно до п.1.5.2. договору, знижена процентна ставка становить 0,450% в день та застосовується у разі, якщо споживач до 28.05.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту.
Відповідно до п. 3.1. договору проценти, що нараховуються за цим договором, є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто методом «факт/факт».
Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. Підписавши кредитний договір, відповідач погодився з умовами договору та правилами надання кредитних коштів від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ». Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20).
Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № 1582322 про надання споживчого кредиту від 28.04.2024, 28.05.2024 відповідач здійснив платіж на користь ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на суму 607,5 грн. У період з 25.12.2024-23.04.2025 відповідач жодних платежів у рахунок погашення заборгованості не здійснював (а.с. 32-34).
Отже, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» у повному обсязі виконало своє зобов`язання за вказаним договором про надання споживчого кредиту та надало відповідачу кредит в сумі 4500 грн шляхом перерахування коштів на зазначену платіжну карту, водночас ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, кредит не повернув.
Відповідно до п.п. 3 п. 4.1. договору Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача.
24.12.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 24122024, відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило право вимоги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за договорами кредиту, в тому числі і за договором № 1582322 про надання споживчого кредиту від 28.04.2024, укладеним з ОСОБА_1 (а.с. 76-79).
Згідно з п. 1.1. договору факторингу за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Відповідно до умов договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору.
Згідно з п. 3.1, 3.2 договору факторингу загальна сума прав вимоги, що відступаються за договором, становить 96 204174,51 грн. Ціна продажу за договором становить 2159760,91 грн, які Фактор сплачує клієнту протягом 5 робочих днів з моменту передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників.
Сторони договору факторингу підписали акт прийому-передачі реєстрів боржників до договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 та скріпили своїми печатками (а.с. 83).
Відповідно до платіжної інструкції від 26.12.2024 № 6308 ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" перерахувало ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на виконання договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 грошові кошти в сумі 2159760,91 грн.(а.с. 36).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 за порядковим номером 387 міститься інформація про боржника ОСОБА_1 із загальною заборгованістю 20925 грн., з яких тіло кредиту 4500 грн., проценти за користування кредитом 14175 грн., пеня 2250 грн. (а.с. 15).
Як вбачається із матеріалів справи, новий кредитор надсилав на адресу відповідача повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 1582322 від 28.04.2024 та необхідністю погасити заборгованість за договором на вказаними у повідомленні реквізитами (а.с. 30).
Таким чином, судом встановлено, що 28.04.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту в сумі 4500 грн терміном на 359 днів (до 23.04.2025). ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання за договором виконало та перерахувало на платіжну карту відповідача грошові кошти. У свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
24.12.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" укладено договір факторингу, за яким ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило права грошової вимоги за вказаним договором про надання споживчого кредиту ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ". В свою чергу, ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" нарахувало за вказаним договором проценти за 120 календарних днів з 25.12.2024 по 23.04.2025 за стандартною процентною ставкою 1,50% в день в сумі 8100 грн., та звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка складається із основної суми боргу 4500 грн., процентів за користування кредитом у сумі 14175 грн., нарахованих процентів за 120 днів у сумі 8100 грн., штрафних санкцій у сумі 2250 грн.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять.
У разі не спростування презумпції правомірності договорів всі права, набуті сторонами правочинів за ними, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Як передбачено ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Як передбачено ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до ст. 514, ст. 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що відповідач своєчасно не повернув ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та процентами, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №1582322 про надання споживчого кредиту по продукту від 28.04.2024.
Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. З огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконав, жодних заперечень щодо цього суду не надав, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1582322 від 28.04.2024, яка складається із основної суми боргу 4500 грн., процентів за користування кредитом у сумі 14175 грн., процентів, нарахованих новим кредитором за 120 днів прострочення у сумі 8100 грн.
Щодо стягнення штрафних санкцій у розмірі 2250 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан з 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, з 24.02.2022 штрафні санкції за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) грошового зобов`язання не підлягають стягненню на період дії військового стану. Тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Згідно ч. 1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору, розмір якого становить 2662,40 грн, які він сплатив згідно платіжної інструкції № 123 від 09.02.2026 (а.с.96).
Враховуючи, що суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача та буде пропорційною розміру задоволених позовних вимог становить 2456,06 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Так, на підтвердження здійснених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: договір № 10/12-2024 від 10.12.2024 про надання правової допомоги; заявку № 14595 від 12.01.2026 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10.12.2024; ордер серії АІ № 2119762 від 09.02.2026; рахунок на оплату № 14595-09/02-2026 від 09.02.2026; акт прийому-передачі виконаних робіт згідно договору № 10/12-2024 від 10.12.2024; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10 Столітнього М.М.
Таким чином, судом встановлено, що позивач користувався правовою допомогою, поніс витрати на правничу допомогу, при цьому суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відтак, при визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
Суд бере до уваги, що позов задоволено частково, ціну позову, а також на переконання суду, дії щодо підготовки позову у справі не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, розгляд справи відбувався без виклику сторін, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 4 000 грн., що буде відповідати розумності, виваженості та справедливості.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 89, 141, 209, 258-259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова Компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1582322 від 28.04.2024 в розмірі 26775 (двадцять шість тисяч сімсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок, з яких: сума кредиту - 4500 грн.; сума процентів за користування кредитом – 14175 грн. та сума нарахованих процентів за 120 днів – 8100 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова Компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», сплачений судовий збір у розмірі 2456 (дві тисячі чотириста п`ятдесят шість) гривень 06 копійок, та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальність «Фінансова Компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, прим. 2 код ЄДРПОУ: 44559822.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 . 

Головуючий: суддя 	К. С. Романенко