Дата документу  Справа № 317/5837/25 

запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/490/26	Головуючий у 1-й інстанції Мінгазов Р.В.	
Єдиний унікальний №317/5837/25	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія – ч.1 ст.130 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2026 року       м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Кузнецова Павла Миколайовича (з доповненням) на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 07 січня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 17.11.2025 року о 15 год. 07 хв. по вул.Центральній, 1 у с.Новоолександрівка Запорізького району Запорізької області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 , відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.
ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
В апеляційній скарзі та доповненні до неї захисник Кузнецов П.М. просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1  складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Свої вимоги мотивував тим, що оскаржуване судове рішення є незаконним. Судом не враховано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апелянт вказує, що працівниками поліції спеціально створено умови для вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Водій на вимогу поліцейського про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння чітко відповів згодою. Надалі без відеофіксації працівники поліції вмовили ОСОБА_1 не проходити огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я та запевнили водія, що він може пройти такий огляд за власною заявою. ОСОБА_1 того ж дня самостійно пройшов у медичному закладі огляд на стан сп`яніння, за його результатами ознак будь-якого сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено. Апелянт посилається на упереджене ставлення до ОСОБА_1 та постійні провокації з боку поліцейських.
Відтак, захисник вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.
До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_1 і його захисник Кузнецов П.М. не з`явились. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 було повідомлено у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року за №28, через додаток «Viber»; захисника Кузнецова П.М. повідомлено шляхом доставлення повістки в електронному вигляді до електронного кабінету в системі «Електронний суд». Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка вищезазначених осіб до суду не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутності в судовому засіданні.
Перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суддею першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону не вжито належних заходів, спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.
Так, за результатами розгляду даної справи ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.
В основу твердження суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення покладено та в оскаржуваному судовому рішенні зазначено про відповідність дій працівників поліції вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735 (в подальшому "Інструкція №1452/735").
Зокрема, суд виходив з того, що в уповноваженої особи були наявні підстави вважати, що водій ОСОБА_1 керує транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, однак останній відмовився від такого огляду, що зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення, а також на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського.
Таким чином, визнавши зібрані докази допустимими і достовірними, суд першої інстанції дійшов висновку, що вони у своїй сукупності підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Однак, з таким висновком суд апеляційної інстанції не може погодитись у зв`язку з наступним.
Порядок направлення і проведення огляду осіб, які керують транспортними засобами, на стан сп`яніння регламентовано положеннями ст.266 КУпАП та Інструкцією №1452/735.
Згідно зі змістом ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.12 Розділу ІІ Інструкції №1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Положеннями п.9 Розділу ІІ Інструкції №1452/735 закріплено, що з метою забезпечення достовірності результатів оглядів водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Проаналізувавши сукупність зібраних доказів, у співвідношенні з доводами апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дії працівників поліції вказаним вимогам законодавства не відповідають.
Змістом детально дослідженого відеозапису події від 17.11.2025 року зафіксовано, що після зупинки автомобіля «Ford Focus» під керуванням ОСОБА_1 останній прослідував до спеціально облаштованого приміщення на території посиленого контрольно-пропускного пункту (блокпосту), де працівниками поліції було проведено візуальний огляд водія на визначення ознак стану наркотичного сп`яніння, їх перелік було озвучено ОСОБА_1 . Після чого відображено оголошення водієві вимоги поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що на відеозаписові об`єктивно відображено, як ОСОБА_1 одразу безумовно надав згоду пройти запропонований огляд та зазначив про це двічі (БК 474351, часове позначення 17/11/2025, 15:10:35).
Після зафіксованої згоди ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння працівник поліції пояснив, що водія буде доставлено до закладу охорони здоров`я, але спершу треба провести перевірку його автомобіля.
При цьому процедури огляду транспортного засобу на відео не відображено. Більш того, даний працівник поліції та ОСОБА_1 прослідували до місця, що перебувало поза межами поля зору бодікамери іншої уповноваженої особи, яка здійснювала відеофіксацію події. 
До приміщення на території блокпосту працівник поліції та ОСОБА_1 повернулись аж через 8 хвилин. Після чого водієві було безпідставно оголошено повторну вимогу пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 відповів, що він поспішає та пройде огляд на стан сп`яніння трохи пізніше. На уточнення працівника поліції, чи відмовляється водій від проходження вказаного огляду, він відповів: «На даний момент так» (БК 474351, часове позначення 17/11/2025, 15:18:30).
Суд апеляційної інстанції зважає на те, що змістом відеозапису події об`єктивно зафіксовано, що ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на вимогу працівника поліції, про що слушно зазначено в апеляційній скарзі захисника. 
Проте в порушення вимог п.9 Розділу ІІ Інструкції №1452/735 доставку водія до найближчого закладу охорони здоров`я поліцейськими не забезпечено та відповідний огляд не проведено.
Замість дотримання встановленої п.9 Розділу ІІ Інструкції №1452/735 процедури уповноваженою особою немотивовано було знову оголошено водієві вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, попри те, що останній попередньо погодився пройти такий огляд.
Апеляційний суд зауважує, що повторна вимога працівника поліції була безпідставною, а відтак, запропонований працівником поліції порядок огляду на стан сп`яніння не відповідає законодавчо встановленій процедурі.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що водій змінив свою позицію після подій, які абсолютно не охоплювались змістом наявного відеозапису, адже ОСОБА_1 і працівник поліції відійшли до іншого місця, а запис із нагрудного відеореєстратора даної уповноваженої особи до матеріалів провадження не долучено. Такі обставини свідчать про ймовірний тиск на ОСОБА_1 зі сторони поліцейського, який жодним чином не з`ясовував обставини щодо причин зміни водієм раніше висловленої позиції.
У зв`язку з чим виникають обґрунтовані сумніви щодо добровільності подальшої відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та щодо відповідності таких дій ОСОБА_1 його внутрішньому переконанню. 
На переконання апеляційного суду, сукупність наведених вище обставин вочевидь не слугують підтвердженням провини ОСОБА_1 за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення фактичних даних. 
Крім того, апеляційний суд зважає й на те, що того ж дня після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 прибув до КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР задля перевірки заявника на стан сп`яніння. Відповідно до висновку медичної установи №8361 від 17.11.2025 року хоча і виявлено факт вживання ОСОБА_1 марихуани, проте це не призвело до настання стану сп`яніння у останнього. Згідно даного висновку достовірно встановлено, що ОСОБА_1 не мав жодних ознак сп`яніння та у стані сп`яніння не перебував. Відтак, дана обставина додатково свідчить про відсутність наміру у водія ухилитися від проходження огляду на стан сп`яніння та підтверджує, що відмова ОСОБА_1 від проведення вказаного огляду не була зумовлена бажанням приховати своє перебування у стані сп`яніння.
Враховуючи вищевикладені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами провадження об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, а відтак і відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, апеляційний суд вважає за необхідне постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Кузнецова Павла Миколайовича (з доповненням) задовольнити.
Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 07 січня 2026 року в цій справі щодо ОСОБА_1  скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя         О.С. Гончар