Справа № 405/3705/26
2-а/405/31/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2026 Подільський районний суд міста Кропивницького у складі:
головуючого судді Волоткевича А.В.,
секретар судового засідання Бобко В.В.,
за участю учасників справи:
представника позивача ЦПМУ ДМС – Бойко М.О.,
відповідача – ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Кропивницькому адміністративну справу за позовною заявою Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання на шість місяців з метою забезпечення примусового видворення за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить:
1. Прийняти рішення про затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України Державної міграційної служби України, з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на шість місяців. 
2. Рішення звернути до негайного виконання. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем проведено перевірку легальності перебування на території України громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якої встановлено наступне. За обліками інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» Державної прикордонної служби України, відповідач прибув на територію України 08.09.2018. За час свого перебування на території України відповідач клопотання щодо набуття/прийняття громадянства України, оформлення дозволу на імміграцію в Україну, документування посвідкою на постійне проживання в Україні не порушував. Документів на право проживання в Україні та зареєстрованого місця проживання в Україні не має.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала.
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки має родину на території України. Водночас документами з приводу легалізації свого становища на території України з 2019 року не займався. Має намір залишитися проживати на території України та для цього планує найближчим часом звернутися до органів ДМС з метою легалізації перебування на території України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. 
24.10.2019 Маловисківським сектором Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області (далі – Маловисківський сектор) відповідача виявлено в с. Новогригорівна як такого, що ухиляється від виїзду з України. Маловисківським сектором складено протокол від 24.10.2019 серії МКВ № 000084, згідно із яким відповідач ухиляється від виїзду з України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно із частиною першою статті 203 КУпАП. Постановою Маловисківського сектору від 24.10.2019 серії МКВ № 000084 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Зазначений штраф відповідачем не сплачено
Маловисківським сектором прийнято рішення від 07.11.2019 № 151 про примусове повернення відповідача до країни походження або третьої країни, згідно із яким відповідача зобов`язано покинути територію України у термін до 05.12.2019. Зазначене рішення відповідачем не виконано.
02.06.2026 відповідача виявлено у м. Кропивницький як такого, що перевищив встановлений строк перебування в Україні більше як на 30 днів.
Згідно із протоколом про адміністративне затримання від 02.06.2026 серії МКВ № 000038 відповідача затримано для з`ясування обставин правопорушення.
Фортечним відділом у місті Кропивницький ЦПМУ ДМС (далі – Фортечний відділ) складено протокол від 02.06.2026 серії МКВ № 002095, згідно із яким відповідач перевищив встановлений термін перебування в Україні більше ніж на 30 днів, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно із частиною другою статті 203 КУпАП. Постановою від 02.06.2026 серії МКВ № 002095 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу
Позивач зазначає, що з урахуванням того, що відповідач неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил перебування на території України, не виконав постанову про накладення адміністративного стягнення від 24.10.2019 серії МКВ № 000084 та рішення про примусове повернення від 07.11.2019 № 152, строк дії його паспортного документа, який надає право на в`їзд або виїзд з держави, закінчився, а також те, що відповідач не має законних джерел для існування в Україні та виїзду з України, є обґрунтовані підстави вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про примусове видворення.
Розглядаючи спір по суті, суд враховує таке.
Згідно зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Чахал проти Великобританії» будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод буде виправданим доти, доки триває процедура депортації. Якщо така процедура не провадиться з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим.
Європейський Суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» та у справі «Дугуз проти Греції» вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.
Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.
З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в Законі.
Згідно з ч. 1, 3, 4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Згідно з ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; зобов`язання внести заставу.
Строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців (ч. 11ст. 289 КАС України).
Судом встановлено, що відповідач постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має. Відповідач не має дійсного паспортного документа або документа, який дає право на виїзд з України, також у нього відсутні документи на проживання в Україні. Із заявами про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні відповідач не звертався. Водночас, останній не надав належних та допустимих доказів, які б унеможливлювали виконання ним вимог Закону, або поважності причин такого порушення.
Враховуючи відсутність у відповідача документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України, примусове повернення до нього не застосовувалося в силу вимог ч.8 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Отже, оскільки відповідач допустив порушення вимог міграційного законодавства України, будь-яких дій для легалізації свого перебування на території України не вчинив, в останнього відсутній документ, що дає право на виїзд з України, не виконав раніше прийняте відносно нього рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення. Зазначене є передбаченою ч.1 ст.289 КАС України підставою для затримання іноземця з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.
Водночас, суд критично ставиться до доводів відповідача стосовно наявності у нього родини на території України, оскільки зазначене не підтверджено жодними доказами та не спростовує факту порушення відповідачем встановленого законом порядку перебування іноземців на території України.
З огляду на викладене вище, та враховуючи, що строк затримання відповідача громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується в Державній установі «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України» на підставі протоколу про адміністративне затримання №МКВ000037 від 02.06.2026, закінчився 05 червня 2026 року, та поряд з цим, на теперішній час у відповідача відсутній паспортний документ, який дозволяє йому залишити межі України, та, враховуючи положення абзацу 2 ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», за якими у разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою, а також враховуючи, що на час судового розгляду справи відсутні докази щодо оскарження відповідачем рішення Фортечного відділу у м.Кропивницькому ЦПМУ ДМС від 02.06.2026 про його примусове видворення за межі країни, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для затримання відповідача громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується в Державній установі «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України», з метою забезпечення примусового видворення за межі України, при цьому, з урахуванням висловленого відповідачем бажання найближчим часом звернутися до органів ДМС з метою легалізації перебування на території України, та не доведення позивачем наявності обставин для строку затримання відповідача на шість місяців, який є значним, суд вважає достатнім для продовження строку затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення за межі території України на один місяць.
При цьому, відповідно до ч.18 ст.289 КАС України на час розгляду судом першої та апеляційної інстанцій справи по суті позовних вимог і до набрання рішенням суду законної сили іноземець або особа без громадянства утримується у спеціально обладнаному для таких цілей приміщенні органу (підрозділу) охорони державного кордону, органу Служби безпеки України, який її затримав, або у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Відповідно до ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат, а також приймаючи до уваги положення ч.19 ст.289 КАС України, за якими за подання до адміністративного суду позовних заяв у справах, визначених ст.289 КАС України судовий збір не сплачується, судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави.
На підставі вищевикладеного, відповідно до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 289, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби до громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі України задовольнити частково.
Затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України», з метою забезпечення примусового видворення за межі України, терміном на один місяць.
Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.295 КАС України.
Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Третій апеляційний адміністративний суд.

Учасники справи:
Позивач: Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби, код ЄДРПОУ 45200774, адреса: 25015, м. Кропивницький, вул. Єгорова, 25-а.
Відповідач: громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованого місця проживання в Україні не має; затриманий та поміщений до Державної установи "Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України" за адресою: Миколаївська обл., Вознесенський район, с. Мартинівське, вул. Європейська, 1).

Суддя Подільського районного
суду міста Кропивницького     А. В. Волоткевич