Справа № 467/610/26
3/467/169/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2026 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., з участю секретаря судового засідання – Рожкової Т.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воєводське Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, працюючого оператором зернових культур СТОВ «Промінь», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, 
за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Протоколом ВАД №722935 від 02 травня 2026 року поліція висунула ОСОБА_1 звинувачення у тому, що 02 травня 2026 року о 16 год. 00 хв. по вул. Шевченка в с. Воєводське він ухилився від виконання покладених на нього батьківських обов`язків відносно його малолітнього сина – ОСОБА_2 , який 02 травня 2026 року о 16 год. 24 хв. керуючи мотоциклом МТ -10, реєстраційний номер 51-25 ДНЮ, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість руху та не впорався з керуванням, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Рено Дастер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований по ходу його руху. 
Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а ОСОБА_2 залишив місце пригоди, тим самим порушив вимоги п.п.2.3 «б», 12.1, 2.10 ПДР України. 
В протоколі вказано, що він складений відносно батька дитини ОСОБА_1 , так як ОСОБА_2 не досяг віку для притягнення до адміністративної відповідальності. 
За таких обставин, дії ОСОБА_1 поліцією з невідомих суду причин кваліфіковані за ч.1 ст. 184 КУпАП. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив факт дорожньо – транспортної пригоди за обставин, що описані у протоколі, у т.ч. й причетність його малолітнього сина ОСОБА_2 до неї. 
У свою чергу, суд, вивчивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення, дослідивши надані до нього документи у розумінні ст. 251 КУпАП, із дотриманням положень ст. 252 цього ж Кодексу, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, виходив із такого. 
Частина перша статті 184 КУпАП, за якою кваліфіковані дії ОСОБА_1 , передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
Очевидно, що вказана норма є банкетною, тобто такою, що зобов`язує поліцію вказати у протоколі конкретну норму конкретного правового акта, який встановлює той чи інший обов`язок батьків щодо їхніх дітей, тобто, яка саме норма закону була порушена чи недотримана. 
Однак, протокол такого посилання у собі не містить, а тому залишається незрозумілим, від виконання якого саме передбаченого законодавством обов`язку ухилився ОСОБА_1 і що саме мала на увазі уповноважена особа, яка складала цей протокол.
За такого, однозначно можна стверджувати, що цей протокол, яким, по суті, ОСОБА_1 висунуте звинувачення, не відповідає критеріям чіткості та конкретності, які висуває ЄСПЛ, так як поліція не виконала банкетну норму ч.1 ст. 184 КУпАП і тим самим висунула вкрай неконкретне звинувачення. 
Що, у свою чергу, має наслідком істотне порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так як ця особа позбавлена змоги належно будувати свій захист в суді. 
Банально, така особа не розуміє від чого їй захищатись з огляду на зміст протоколу.
Більш того, описана у протоколі подія вочевидь відповідає приписам диспозиції ч.3 ст. 184 КУпАП, яка встановлює відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.
Тим самим, за обставин, що описані у протоколі, відносно ОСОБА_1 необхідно було б скласти протокол за ч.3 ст. 184 КУпАП. 
Але його син – ОСОБА_2 , який був учасником ДТП, на момент події не досяг 14 років, а тому дії його батька ОСОБА_1 також не можна було кваліфікувати за ч.3 ст. 184 КУпАП.
Однак, бажання поліції скласти протокол значно переважало будь – які інші міркування у цій ситуації, а тому уповноваженою особою було прийнято рішення викласти у протоколі обставини, які за своїм змістом і суттю відповідають диспозиції ч.3 ст. 184 КУпАП, але кваліфікувати їх за ч.1 ст. 184 цього ж Кодексу. 
Тим самим, поліцією було сформовано протокол, якого, загалом, не повинно було існувати у разі, якщо б поліція діяла у правовому полі за цих обставин. 
За таких обставин, суд виключає протокол із доказової бази у цій справі як однозначно недопустимий доказ.
А це виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, бо за ст. 184 КУпАП він не несе відповідальності за дії дитини, яка не досягла 14 років. 
Отже, з мотивів, що викладені вище, у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, що має наслідком закриття провадження у цій справі на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП. 
Самостійно суд усунути ці порушення змоги не має у силу позиції ЄСПЛ, яка викладена у справі « (Malofeyeva v. Russia, заява № 36673/04), винесене 30 травня 2013 року (остаточне у 2013 р.), стосується порушення права на справедливий суд через невідповідність адміністративного провадження стандартам ст. 6 Конвенції.
Ураховуючи й те, що допущені поліцією порушення при складанні протоколу були істотними. 
Судовий збір також не підлягає стягненню із ОСОБА_1 в силу норми ст. 40-1КУпАП, оскільки він не піддається адміністративному стягненню.
Тому на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 248, 249, 251,252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 того ж Кодексу у зв`язку з відсутністю у його діях складу цього адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя           Ірина Явіца