Справа № 607/23105/25 
Провадження № 2/344/2138/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Домбровської Г.В.
секретаря Катрич М.-Т.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,- 
В С Т А Н О В И В: 

До Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшла цивільна справа №607/23105/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відповідно до ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.11.2025 року у справі №607/23105/25 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - передано на розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за підсудністю (76000, м. Івано-Франківськ вул. Грюнвальдська, 11).
Представник Позивача адвокат Кукурудз Андрій Євгенович (надалі «представник Позивач»), який діє в інтересах ОСОБА_1 (надалі «Позивач») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 (надалі «Відповідач») про поділ майна подружжя, в якому просив:
- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири загальною площею 43,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину вказаної квартири;
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частини вартості автомобіля марки NISSAN NV 200, д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску, що складає 205 287,00 грн.;
- стягнути судові витрати в розмірі 11 113,00 грн. – сплаченого судового збору та 40 000,00 грн. – витрат на правничу допомогу.
Позовні вимоги мотивовано тим, що вищевказане майно було набуте сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі, за спільні кошти подружжя, а тому таке майно підлягає поділу між ними порівну.
Представником Позивача подано заяву, за змістом якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розгляд справи просив проводити без участі Позивача та його представника.
Відповідачем ОСОБА_2 подано Відзив, у якому зазначено, що Відповідач позов визнає частково, зокрема не заперечує, щодо визнання права власності за Позивачем в частині 1/2 квартири загальною площею 43,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача суми частини автомобіля марки NISSAN NV 200, д.н.з. НОМЕР_1 в розмірі 205 287,00 грн., вартість якого стороною Позивача було визначено на підставі інформації з інтернет ресурсів, ОСОБА_2 зазначає, що ним було проведено оцінку транспортного засобу та згідно звіту про оцінку транспортного засобу, вартість автомобіля марки NISSAN NV 200, д.н.з. НОМЕР_1 складає 208 979,26 грн., у зв`язку із чим визнає суму стягнення 1/2 частини вартості автомобіля в розмірі 104 489,63 грн., щодо витрат на правову допомогу Відповідач вважає суму в розмірі 40 000,00 грн. завищеним та неспівмірним із складністю справи, у зв`язку із чим просив суд позов задовольнити частково з мотивів наведених у Відзиві на позов.
В подальшому представником Відповідача адвокатом Челій-Пушкар О.І., яка діє в інтересах ОСОБА_2 – подано заяву про розгляд справи без участі Відповідача та його представника, при ухваленні рішення у даній справі просила врахувати обставини викладених у Відзиві на Позов.
Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, пояснення Відповідача викладених у Відзиві на позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справа або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
12.05.2011 року між громадянином України ОСОБА_2 та громадянкою України ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , про що складено актовий запис №463, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції 12 травня 2011 року, прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 ».
ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилась дочка – ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.
Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.12.2025 року в справі №607/17096/25 яке набрало законної сили 06.01.2026 року, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , зареєстрований 12 травня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, відповідний актовий запис № 463 – розірвано.
Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира загальною площею 43,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_2 на підставі: витягу з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ, номер: ІФ122230314829, видавник: ЄДЕССБ, документ отримано з ЄДЕССБ; технічного паспорту (Витяг з ЄДЕССБ), номер: TI01:0238-6473-2641-0588, виданий: 20.01.2025, видавник ЄДЕССБ, документ отримано з ЄДЕССБ; інший тип договору договір про цільовий внесок у діяльність, номер: ЖРК/19/28, виданий 26.11.2021, видавник: сторони договору; документ, що підтверджує наявність факту виконання умов правочину, номер: б/н, виданий 26.11.2021, видавник Обслуговуючий кооператив "ЖБК "Спілка забудівників 28", акт приймання-передачі, номер б/н, виданий 16.06.2025, видавник: сторони.
Згідно відповіді №31/2972АЗ23391-2025 від 18.09.2025 (217286) Головного Сервісного Центру МВС, вбачається, що власником транспортного засобу NISSAN NV 200, номер кузова: НОМЕР_4 , номерний знак: НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) – дата операції 16.08.2024 року (перереєстрація на нового власника за дог. Купівлі-продажу (СГ) (ТСЦ 2641); Договір купівлі-продажу №7345/24/002702 від 02.08.2024, укладений у СГ ТОВ «ВАРАН-ІФ».
Стороною Позивача в позовній заяві наведено інформацію щодо ринкової вартості продажу автомобілів марки NISSAN NV 200, д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску, яка розміщена на ресурсі «АВТО РІА» та зазначено, що станом на 18.10.2025 року середня ринкова вартість автомобіля складає 410 575 грн.
На підставі заяви ОСОБА_2 , приватним підприємцем ОСОБА_7 , складено 27.10.2025 року звіт №44/25 про оцінку транспортного засобу, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля NISSAN NV 200, номер кузова: НОМЕР_4 , номерний знак: НОМЕР_1 , на дату оцінки складає 208 979,26 грн.
Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (надалі «СК України»), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Судом з`ясовано обсяг спільного нажитого майна, це квартира загальною площею 43,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та транспортний засіб: NISSAN NV 200, номер кузова: НОМЕР_4 , номерний знак: НОМЕР_1 , що є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя.
Будь-які докази на підтвердження того, що вказана квартира та автомобіль є особистою приватною власністю ОСОБА_2 , придбавалися ним за його особисті кошти, або набуті ним з інших, передбачених ст. 57 СУ України підстав, в матеріалах справи відсутні.
Відповідач ОСОБА_2 на такі обставини не посилався. У Відзиві вказує, що не заперечує, щодо визнання права власності за Позивачем в частині 1/2 квартири загальною площею 43,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача суми частини автомобіля марки NISSAN NV 200, д.н.з. НОМЕР_1 в розмірі 205 287,00 грн., вартість якого стороною Позивача було визначено на підставі інформації з інтернет ресурсів, ОСОБА_2 зазначає, що ним було проведено оцінку транспортного засобу та згідно звіту про оцінку транспортного засобу, вартість автомобіля марки NISSAN NV 200, д.н.з. НОМЕР_1 складає 208 979,26 грн., у зв`язку із чим визнає суму стягнення 1/2 частини вартості автомобіля в розмірі 104 489,63 грн.
Відповідно до статті 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Частиною 1 ст. 70 СК України закріплено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до пункту 23 постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.
У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Відповідно до частини першої статті 69 Сімейного кодексу дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя, аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у справі №161/14048/19, постанова від 29.01.2021.
В постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.04.2020 у справі №565/495/18 (провадження №61-1539св19) вказано, що «поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). При цьому не виключається звернення одного із подружжя, за наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі».
В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «…зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.
Також й у постанові Верховного Суду від 20.03.2024 у справі №569/4484/22 (провадження № 61-11369св23) вказано, що «поділ майна подружжя здійснюється в натурі відповідно до визначених судом часток, при цьому не виключається звернення одного із подружжя про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі».
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справа або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Виходячи із заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги в частині визнання права власності на квартиру є обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, а тому слід визнати за позивачем: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) право власності на 1/2 частину квартири, загальною площею 43,8 кв.м., житловою площею 15,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) право власності на 1/2 частину квартири, загальною площею 43,8 кв.м., житловою площею 15,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Щодо позовної вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача 1/2 частини вартості транспортного засобу.
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша статті 60 СК України).
Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України).
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).
Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України).
Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).
Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України).
Судом встановлено, що транспортний NISSAN NV 200, номер кузова: НОМЕР_4 , номерний знак: НОМЕР_1 набутий сторонами за час перебування у шлюбі. Вказану обставину сторони визнають, що зазначено у заявах по суті справи. Отже, спірний транспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 , автомобіль марки NISSAN NV 200, номер кузова: НОМЕР_4 , номерний знак: НОМЕР_1 – належить ОСОБА_2 .
Стороною Позивача в позовній заяві наведено інформацію щодо ринкової вартості продажу автомобілів марки NISSAN NV 200, д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску, яка розміщена на ресурсі «АВТО РІА» та зазначено, що станом на 18.10.2025 року середня ринкова вартість автомобіля складає 410 575 грн.
На підставі заяви ОСОБА_2 , приватним підприємцем ОСОБА_7 , складено 27.10.2025 року звіт №44/25 про оцінку транспортного засобу, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля NISSAN NV 200, номер кузова: НОМЕР_4 , номерний знак: НОМЕР_1 , на дату оцінки складає 208 979,26 грн.
Позивач у позовній заяві просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частини вартості автомобіля марки NISSAN NV 200, д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску, що складає 205 287,00 грн., на основі інформації щодо ринкової вартості продажу автомобілів марки NISSAN NV 200, д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску, яка розміщена на ресурсі «АВТО РІА» станом на 18.10.2025 року, Відповідач у Відзиві позовні вимоги в даній частині визнає частково та просить стягнути 1/2 вартості даного автомобіля на основі звіту оцінювача в розмірі 104 489,63 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 77 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Подаючи докази, сторони реалізовують своє право на доказування і одночасно виконують обов`язок із доказування, оскільки стаття 12 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Так, обґрунтовуючи вартість спірного спірного автомобіля на час розгляду справи, позивач додала знімки екрану з відкритих джерел мережі інтернет, з сайту https://auto.ria.com/, що, відповідно до вимог ЦПК України, не є належними, допустимими та достовірними доказами вартості спірного ТЗ.
В свою чергу, відповідачем надано належний, допустимий та достовірний доказ вартості спірного транспортного засобу на час поділу майна, - звіт про оцінку спірного майна №44/25 від 27.10.2025 року, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля NISSAN NV 200, номер кузова: НОМЕР_4 , номерний знак: НОМЕР_1 , на дату оцінки складає 208 979,26 грн.
Клопотань про призначення судової автотоварознавчої експертизи від сторін не надходило.
Інших доказів які б спростували звіт про оцінку спірного майна №44/25 від 27.10.2025 року, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля NISSAN NV 200, номер кузова: НОМЕР_4 , номерний знак: НОМЕР_1 , на дату оцінки складає 208 979,26 грн. – стороною Позивача не надано.
Отже, вартість спірного автомобіля відповідно до звіту про оцінку майна, становить 208 979,26 грн., відповідно 1/2 вартості автомобіля складає 104 489,63 грн.
Частки сторін у праві спільної сумісної власності є рівними, оскільки іншої домовленості між подружжям не встановлено і підстав відступлення від засади рівності часток подружжя сторони не зазначали. Отже, грошова компенсація частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя становить 104 489,63 грн. 
Враховуючи, що відповідач визнає належність спірного майна до об`єктів спільної сумісної власності подружжя, не заперечує щодо запропонованого позивачем варіанту поділу спільного майна подружжя і погоджується на сплату грошової компенсації частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, проте в частині стягнення компенсації на підставі звіту, позовну вимогу Позивача про стягнення з Відповідача на користь Позивача 1/2 частини вартості транспортного засобу слід задовольнити частково та стягнути з Відповідача на користь Позивача грошову компенсацію вартістю автомобіля в розмірі 104 489,63 грн. 
У зв`язку із зазначеним право спільної сумісної власності подружжя підлягає припиненню, оскільки поділ спільного майна означає припинення права подружжя (колишнього подружжя) на нього як на спільну сумісну власність.
Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 11 113,00 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову розподіл судових витрат здійснюється на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином з Відповідача на користь Позивача також підлягає сплата судового збору в розмірі в розмірі 5 556,50 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Позивачем у позовній заяві вказано, що нею планується понести судові витрати на правничу допомогу в сумі 40 000,00 грн., однак стороною Позивача не надано доказів що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, у зв`язку із чим дане питання не вирішувалося, що не позбавляє права відповідну сторону звернутися із відповідною заявою до суду у встановленому процесуальним законом порядку.
На підставі наведеного, відповідно до ст. 41 Конституції України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 60, 63, 69 ч.1, 70 ч.1 Сімейного кодексу України, ст. ст. 16, 328, 331, 364, 368, 372 Цивільного кодексу України Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 4, 12, 76, 81, 259, 263-265, 268, 280-285, 354 ЦПК України, суд,- 
У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,- задовольнити частково.
В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) право власності на 1/2 частину квартири, загальною площею 43,8 кв.м., житловою площею 15,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) право власності на 1/2 частину квартири, загальною площею 43,8 кв.м., житловою площею 15,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , грошову компенсацію вартості її частини транспортного засобу марки NISSAN NV 200, номер кузова: НОМЕР_4 , номерний знак: НОМЕР_1 , в розмірі 104 489,63 грн., та залишити транспортний засіб марки NISSAN NV 200, номер кузова: НОМЕР_4 , номерний знак: НОМЕР_1 на праві приватної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 .
Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , на транспортний засіб марки NISSAN NV 200, номер кузова: НОМЕР_4 , номерний знак: НОМЕР_1 – припинити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 556,50 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено і підписано 25.05.2026 року.

Суддя Домбровська Г.В.