ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/6502/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі також - відповідач), у якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не врахування «індексації грошового забезпечення» при обрахунку ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення» за 2018, 2019роки», «матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018, 2019 роки», «одноразової (вихідної) грошової допомоги при звільненні» та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2019 рік;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення» за 2018, 2019 роки», «матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань за 2018, 2019 роки», одноразової (вихідної) грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2019 рік з урахуванням «індексації грошового забезпечення» в тому числі виплаченої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.09.2025 у справі 380/26096/24.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України та був звільнений у запас за станом здоров`я з виключенням зі списків особового складу частини і всіх видів забезпечення 08.11.2019 (наказ командира військової частини від 08.11.2019 № 247). Стверджує, що під час проходження ним служби у період з 01.03.2018 по 08.11.2019 відповідачем неправильно (без належного розміру) нараховувалась індексація грошового забезпечення, що вплинуло на розмір таких складових, як грошова допомога на оздоровлення за 2018, 2019 роки, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2018, 2019 роки, грошова допомога при звільненні та грошова компенсація за невикористані 45 днів основної відпустки. Позивач посилається на те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.09.2025 у справі № 380/26096/24 визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 08.11.2019 та зобов`язано нарахувати і виплатити індексацію-різницю відповідно до приписів абз. абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. На виконання вказаного рішення відповідач 13.03.2026 виплатив позивачу грошове забезпечення у розмірі 84379,06 грн. Вважаючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний характер і є невід`ємною складовою місячного грошового забезпечення, позивач наполягає, що суми такої індексації, в тому числі донарахованої за рішенням суду, підлягали врахуванню при обчисленні усіх похідних від місячного грошового забезпечення виплат. На підтвердження своєї позиції позивач посилається на висновки Верховного Суду, у тому числі у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17 та постанові Верховного Суду від 21.12.2021 у справі № 820/3423/18. Звернувшись до відповідача, позивач не отримав задоволення своїх вимог, у зв`язку з чим вважає свої права порушеними та звернувся до суду.
Ухвалою від 13.04.2026 суддя відкрила провадження у справі та вирішила проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників сторін.
24.04.2026 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 53970), у якому проти задоволення позову заперечено повністю. Відзив обґрунтований тим, що відповідно до п. 4 розділу XIX, п. 3 розділу XXXII та п. 10 розділу XXXI Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 № 200 (далі - Інструкція № 200), розмір допомоги для оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні відпустки визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, до переліку яких індексація не включена. На думку відповідача, індексація є окремим компенсаційним механізмом підтримання купівельної спроможності, передбаченим Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», і не є самостійним щомісячним додатковим видом грошового забезпечення у структурному розумінні постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704. Відповідач також зазначає, що позов не містить конкретного розрахунку суми недоплати, що, на його думку, унеможливлює ухвалення виконуваного рішення, з посиланням на постанову Верховного Суду від 26.09.2023 у справі № 620/7524/23. Крім того, відповідач вказує, що перерахунок щомісячної премії та надбавки за особливості проходження служби є втручанням у дискреційні повноваження командира, оскільки розмір цих виплат визначається щомісяця наказом командира. Окремо відповідач наполягає на безпідставності вимоги про перерахунок матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за минулі роки, посилаючись на пункт 10 розділу XX Інструкції № 200, згідно з яким матеріальна допомога за минулий рік у поточному році не виплачується, та на одноразовий і дискреційний характер цієї виплати. Щодо одноразової грошової допомоги при звільненні відповідач зазначає, що ця вимога є похідною від вимоги про перерахунок базових окладів і можлива лише після встановлення судом конкретного розміру місячного грошового забезпечення.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Суд встановив, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.11.2019 № 247 майора ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я відповідно до п.п. «б» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (наказ командувача Національної гвардії України від 01.11.2019 № 199 о/с) та виключено зі списків особового складу частини і всіх видів забезпечення 08.11.2019.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.09.2025 у справі № 380/26096/24 позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 по 08.11.2019 та зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити індексацію-різницю за цей період відповідно до приписів абз. абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб та з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання вказаного рішення відповідач 13.03.2026 виплатив позивачу грошове забезпечення у розмірі 84379,06 грн., що підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» від 15.03.2026 з призначенням платежу «оплата за індексацію г/з; зг. рішення ЛОАС № 380/26096/24 від 12.09.25».
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2019 № 247 та особистих карток грошового забезпечення позивача допомога на оздоровлення за 2019 рік, одноразова матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік позивачу виплачувались, одноразова грошова допомога при звільненні виплачена у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Із зазначених матеріалів вбачається, що при обчисленні цих виплат, а також грошової компенсації за невикористані дні відпустки, до складу місячного грошового забезпечення позивача не було включено суми донарахованої згодом за рішенням суду індексації грошового забезпечення.
Звернувшись до відповідача із заявою про перерахунок і доплату зазначених виплат з урахуванням індексації грошового забезпечення, позивач не отримав їх задоволення, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
Частиною 3 ст. 9 цього Закону передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 та ст. 11 Закону № 2011-XII військовослужбовцям можуть надаватися грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. З
гідно з п. 1 ст. 10-1 Закону № 2011-XII у рік звільнення військовослужбовцям, які не використали щорічної основної або додаткової відпустки, виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, виходячи з місячного розміру грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства на день звільнення з військової служби. 
Частиною 2 ст. 15 Закону № 2011-XII передбачено виплату при звільненні зі служби за станом здоров`я одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Спірним у цій справі є питання про те, чи підлягали суми індексації грошового забезпечення, у тому числі донараховані позивачу за рішенням суду у справі № 380/26096/24, врахуванню у складі місячного грошового забезпечення, з якого позивачу обчислювалися грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога при звільненні та грошова компенсація за невикористані дні відпустки.
Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення в умовах зростання цін визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII, статтею 2 якого встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України та які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). 
Згідно з п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців.
Верховний Суд послідовно виходить з того, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня грошового забезпечення (заробітної плати) внаслідок його знецінення через зростання споживчих цін, а тому індексація є невід`ємною складовою грошового забезпечення військовослужбовця та підлягає врахуванню при обчисленні похідних від місячного грошового забезпечення виплат. 
Відповідний підхід викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 240/10130/19, від 11.12.2019 у справі № 638/5794/17, від 27.12.2019 у справі № 643/11749/17 та узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 21.12.2021 у справі № 820/3423/18.
Суд також враховує, що у силу ч. 3 ст. 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Оскільки склад грошового забезпечення та обов`язок його індексації визначені законом (ст. 9 Закону № 2011-XII), приписи підзаконних актів, у тому числі Інструкції № 200, у частині, в якій вони не передбачають врахування індексації грошового забезпечення при обчисленні похідних виплат, не можуть звужувати визначені законом гарантії військовослужбовця. З цих підстав суд відхиляє доводи відповідача про те, що індексація не належить до нормативно визначеного переліку складових місячного грошового забезпечення: оскільки індексація за своєю правовою природою спрямована на збереження реального розміру самого грошового забезпечення, її неврахування при обчисленні похідних виплат призводило б до визначення їх розміру з огляду на знецінене грошове забезпечення, що суперечить меті індексації.
Застосовуючи наведене до спірних правовідносин, суд зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.09.2025 у справі № 380/26096/24, яке набрало законної сили, встановлено факт права позивача на індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 08.11.2019 та протиправність бездіяльності відповідача щодо її невиплати у повному розмірі. 
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи. Оскільки грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога при звільненні та грошова компенсація за невикористані дні відпустки обчислюються виходячи з місячного грошового забезпечення, а індексація є його невід`ємною складовою, суми донарахованої позивачу індексації за період, що припадає на роки нарахування цих виплат, підлягали врахуванню при їх обчисленні. Невключення відповідачем сум індексації до бази обчислення зазначених виплат призвело до їх виплати у заниженому розмірі.
Доводи відповідача про неможливість ухвалення виконуваного рішення з огляду на відсутність у позові конкретного розрахунку суми недоплати суд відхиляє. Предметом цього спору є визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання його здійснити перерахунок відповідних виплат за чітко визначеним законодавством алгоритмом, а не стягнення наперед визначеної грошової суми. Обов`язок з нарахування грошового забезпечення та похідних від нього виплат, у тому числі визначення конкретних сум доплати, належить до компетенції відповідача як суб`єкта, що здійснює таке нарахування на підставі первинних документів обліку грошового забезпечення. За таких обставин зобов`язання відповідача провести перерахунок і доплату зазначених виплат з урахуванням індексації є належним та виконуваним способом захисту порушеного права позивача.
Щодо доводів відповідача про неприпустимість втручання суду у дискреційні повноваження командира в частині визначення розміру щомісячної премії та надбавки за особливості проходження служби, суд зазначає, що задоволення вимог у спосіб зобов`язального характеру у цій справі не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача. Суд не зобов`язує відповідача встановити конкретний розмір дискреційних виплат, а зобов`язує врахувати індексацію грошового забезпечення при обчисленні похідних виплат відповідно до фактично нарахованих та виплачених позивачу за відповідні періоди складових грошового забезпечення. Алгоритм дій відповідача щодо обчислення та виплати грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні відпустки чітко визначений законодавчо, а тому суд зобов`язує відповідача вчинити певну дію.
З наведених мотивів суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обчисленні грошової допомоги на оздоровлення, одноразової (вихідної) грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, а також про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і доплату цих виплат з урахуванням індексації грошового забезпечення, в тому числі виплаченої на виконання рішення у справі № 380/26096/24.
Натомість щодо вимог про перерахунок і доплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018, 2019 роки суд зазначає таке. 
Відповідно до п. 4 розділу XX Інструкції № 200 матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є щорічною виплатою, розмір якої визначається на підставі рапорту військовослужбовця та рішення командира станом на день підписання відповідного наказу. 
Пунктом 10 розділу XX Інструкції № 200 прямо встановлено, що матеріальна допомога за минулий рік у поточному році не виплачується. На відміну від грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні відпустки, право на які та порядок обчислення яких безпосередньо визначені Законом № 2011-XII, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовою виплатою дискреційного характеру, надання та розмір якої залежать від рішення командира і наявного фонду грошового забезпечення станом на момент її виплати. 
За таких обставин ця виплата, здійснена позивачу у розмірах, встановлених чинними на момент її виплати нормативно-правовими актами, не може бути «доплачена» за минулі періоди, а механізму її перерахунку у зв`язку зі зміною розрахункової бази чинне законодавство не передбачає. Доводи відповідача у цій частині суд визнає обґрунтованими, а відповідні позовні вимоги - такими, що задоволенню не підлягають.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов слід задовольнити повністю.
Судові витрати не розподіляються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII “Перехідні положення” КАС України, суд
В И Р І Ш И В :
адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обчисленні ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2018, 2019 роки, одноразової (вихідної) грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2019 рік.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_1 ) грошової допомоги на оздоровлення за 2018, 2019 роки, одноразової (вихідної) грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2019 рік з урахуванням індексації грошового забезпечення, в тому числі виплаченої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.09.2025 у справі № 380/26096/24.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Судові витрати в цій справі розподілу не підлягають
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 01.07.2026.

Суддя Потабенко В.А.