УХВАЛА

11 травня 2026 року 
м. Київ

Справа № 911/91/25 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Власова Ю. Л.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс-Ойл-А»
на рішення Господарського суду Київської області від 19 серпня 2025 року (суддя Смірнов О.Г.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25 березня 2026 року (колегія у складі суддів: головуюча Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.)
у справі №911/91/25 
за позовом заступника керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави в особі: 1) Міністерства оборони України, 2) Військової частини НОМЕР_1 , 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс-Ойл-А»
про визнання недійсним пункту договору та стягнення 585 436,42 грн
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Київської області від 19 серпня 2025 року у справі №911/91/25, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25 березня 2026 року, задоволено позов заступника керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону (далі - Прокурор), заявлений в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі - Міноборони) та Військової частини НОМЕР_1 (далі - В/ч НОМЕР_1 ), до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс-Ойл-А» (далі - ТОВ «Ресурс-Ойл-А») про визнання недійсним пункту договору про закупівлю товарів за державні кошти, укладеного між військовою частиною та відповідачем, в частині включення до ціни договору суми ПДВ, а також про стягнення з відповідача 585 436,42 грн, з яких: 514 204,84 грн - основний борг, 22 104,57 грн - три проценти річних, 49 127,01 грн - інфляційні втрати.
Крім того, на користь Прокуратури з ТОВ «Ресурс-Ойл-А» стягнуто судовий збір у розмірі 11 809,55 грн.
20 квітня 2026 року через систему «Електронний суд» до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - Верховний Суд, Суд) від ТОВ «Ресурс-Ойл-А» надійшла касаційна скарга, в якій скаржник просить:
- рішення Господарського суду Київської області від 19 серпня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25 березня 2026 року у справі №911/91/25 скасувати, постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі; 
- судові витрати покласти на позивачів;
- зупинити виконання рішення Господарського суду Київської області від 19 серпня 2025 року у справі №911/91/25 на час касаційного розгляду справи.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 квітня 2026 року для розгляду зазначеної касаційної скарги визначено колегію суддів у складі: Власов Ю. Л. - головуючий, Булгакова І. В., Малашенкова Т. М.
Перевіривши матеріали касаційної скарги ТОВ «Ресурс-Ойл-А», Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення цієї касаційної скарги без руху з огляду на таке. 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Згідно з частиною другою статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Пунктом п`ятим частини другої статті 290 ГПК України, зокрема, абзацами другим і третім, передбачено, що:
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Оскаржуючи судові рішення на підставі пункту 4 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник повинен зазначити, яке саме процесуальне порушення, передбачене частинами першою і третьою статті 310 цього Кодексу, призвело до прийняття незаконного судового рішення, та вказати, яким чином це порушення впливає на встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
У разі посилання на недослідження зібраних у справі доказів, скаржнику необхідно зазначити, які саме докази не було досліджено судами попередніх інстанцій. У разі якщо скаржник вважає, що суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, він повинен зазначити, яке саме клопотання було відхилено судом та як це впливає на оскаржуване судове рішення. У разі посилання на встановлення судами обставин, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, скаржник повинен вказати, який із доказів, на його думку, є недопустимим, та обґрунтувати таке твердження, а також зазначити, які обставини встановлено на підставі цього доказу, чому вони є суттєвими або як вони вплинули на прийняття оскаржуваного рішення.
Системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини 2 статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. Тобто - має бути чітко зазначено кожну підставу, на якій подається касаційна скарга із посиланням на конкретний пункт частини другої статті 287 ГПК України та наданням обґрунтування кожній зазначеній підставі.
З огляду на зміст наведених вимог процесуального закону, при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити: 
пункт 1) - формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується скаржник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах; 
пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення; 
пункт 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
Разом з тим, скаржник у касаційній скарзі зазначив:
- що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки суди не врахували висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду у відповідності до вимог статті 287 ГПК України (сторінка 3);
- про відхилення клопотань скаржника про зупинення розгляду справи до прийняття рішення об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду по справі справу №910/6530/24 (сторінка 6), а також до розгляду справи №320/3550/25 (сторінка 8 - 10), що, відповідно до статті 311 ГПК України, є порушенням процесуального права;
- про розгляд справи без участі скаржника, якого не було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання (сторінки 6 - 8), що є порушенням норм процесуального права і безумовною підставою для скасування оскаржуваних судових рішень;
- що підставами касаційного оскарження зазначених судових рішень першої та апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки суди застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у відповідності до вимог статті 287 ГПК України (сторінки 10 - 11);
- що вважає необхідним відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, з огляду на низку принципово-важливих правових питань (справа містить виключну правову проблему), які мають важливе значення для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики з метою ефективного та правильного розгляду судами нижчих інстанцій інших подібних справ, а саме, щодо застосування постанови Кабінету Міністрів України № 178 від 02 березня 2022 року «Про деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану» (сторінка 11);
- що, внаслідок недотримання принципу змагальності сторін, суди не з`ясували обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, що у відповідності до вимог статті 311 ГПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення (сторінки 27 - 28, 30); 
- що суд апеляційної інстанції, розглядаючи майже однаковим складом суддів аналогічні справи з тими самими учасниками, дійшли різних правових висновків, що порушує принцип правової визначеності закріплений в статті 8 Конституції України (сторінки 28 - 30).
Верховний Суд, після вивчення змісту касаційної скарги зазначає, що обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1 і 3 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України, відповідають вимогам визначеним Господарським процесуальним кодексом України. Втім, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема: відхилення клопотань про зупинення провадження у справі №911/91/25, розгляд справи за відсутності відповідача, порушення принципу змагальності сторін, виснування різних правових висновків в аналогічних справах, ТОВ «Ресурс-Ойл-А» здійснило без посилання на відповідний пункт абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України та частину першу, третю статті 310 ГПК України, що передбачено абзацом 1 пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України.
Також не відповідає вимогам ГПК України обґрунтування скаржника необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, що передбачено пунктом 2 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України.
Скаржник в касаційній скарзі не зазначив висновок, від якого він вважає за необхідне відступити, і який застосований апеляційним судом, постанову Верховного Суду, в якому цей висновок викладений, а також обґрунтувань, передбачених для пункту 2 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України.
З огляду на викладене Верховний Суд виснував, що касаційна скарга в частині доводів щодо необхідності відступлення від висновку стосовно застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду, а також щодо порушення судами норм процесуального права, оформлена з порушенням вимог статті 290 ГПК України, оскільки не містить чіткого обґрунтування підстав, на яких вона подається.
Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
З огляду на викладене касаційна скарга ТОВ «Ресурс-Ойл-А» підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України, із наданням скаржникові строку для усунення зазначених вище недоліків, шляхом подання уточнень до касаційної скарги, в яких необхідно зазначити: 
- обґрунтування підстави, передбаченої пунктом 2 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України, а саме вказати висновок, від якого просить відступити скаржник, і який застосований апеляційним судом при ухваленні постанови у справі №911/91/25, постанову Верховного Суду, в якому цей висновок викладений, обґрунтування необхідності відступлення від цього висновку із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті) та змістовним обґрунтуванням мотивів такого відступлення;
- підстави для касаційного оскарження кожного наведеного скаржником порушення норм процесуального права, із посиланням на пункт абзацу 1 частини другої статті 287 та частини першу, третю статті 310 ГПК України.
Матеріали з усуненням недоліків касаційної скарги слід подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії цих матеріалів іншим учасникам справи.
Оскільки касаційна скарга залишена без руху клопотання про зупинення виконання рішення Господарського суду Київської області від 19 серпня 2025 року у справі №911/91/25 до закінчення перегляду справи в касаційному порядку буде вирішено після усунення недоліків.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 291, 292 ГПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс-Ойл-А» на рішення Господарського суду Київської області від 19 серпня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25 березня 2026 року у справі №911/91/25 залишити без руху.
2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Ресурс-Ойл-А» строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліків через Електронний суд або поштою на адресу: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.
3. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Ресурс-Ойл-А», що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. Л. Власов