ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6417/26 Справа № 187/1549/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Говоруха В.О. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача Никифоряка Л.П.,
суддів Халаджи О.В., Гапонова А.В.,
за участі секретаря судового засідання Сахарова Д.О.,

Учасники справи:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Капітал-Кредит»,
відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга  ОСОБА_1 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2026року, головуючий у суді першої інстанції Говоруха В.О.
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог 
У вересні 2025року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Капітал-Кредит» (далі – ТОВ «Кредитна установа «Капітал-Кредит», Товариство) подало в суд позов проти  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з вимогою про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 334740,96грн, з яких: 250000,00грн – залишок по кредиту; 84 740,96 – проценти, нараховані за користування кредитом.
Існування таких вимог позивач обґрунтовував тим, що 14 лютого 2025року між ТОВ «Кредитна установа «Капітал-Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (не споживчий) № 73/2025, згідно з яким Товариство надало ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 250 000,00грн строком на 6 місяців, починаючи з 14 лютого 2025року по 14 серпня 2025року, зі сплатою процентів згідно з Графіком платежів. 
Товариство взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 у розпорядження кредитні кошти.
Проте, ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої зобов`язання по кредитному договору, лише один раз здійснив оплату процентів за користування кредитними коштами, тим самим порушив запланований графік платежів повернення кредиту. У зв`язку з цим, загальна сума заборгованості за Кредитним договором становить 334740,96грн. 
Крім того, в якості забезпечення виконання зобов`язань позичальником перед позивачем по поверненню кредиту, сплати процентів за користування кредитом і сум штрафних санкцій, було укладено договір поруки № 73/2025 від 14 лютого 2025року між позивачем та ОСОБА_2 , відповідно до умов якого остання прийняла на себе зобов`язання відповідати перед позивачем в повному обсязі по зобов`язанням ОСОБА_1 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2026року позовні вимоги Товариства задоволено.
Стягнуто солідарно з  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитна установа «Капітал-Кредит» заборгованість за кредитним договором (не споживчим) №73/2025 від 14 лютого 2025року в загальній сумі 334740,96грн, з яких: 250000,00грн – залишок по кредиту; 84740,96грн – проценти, нараховані за користування кредитом.
Стягнуто солідарно з  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитна установа «Капітал-Кредит» сплачений судовий збір у розмірі 5021,41грн.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, оскільки позичальником було допущено порушення зобов`язань з повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим виникла відповідна заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню з позичальника та поручителя на користь Товариства.
Крім того, стягуючи з відповідачів заборгованості за нарахованими процентами суд виходив з того, що матеріали справи не містять відповідних документів на підтвердження звільнення відповідача від нарахування процентів за користування кредитом в розумінні пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», відповідачем не надано доказів, що на час укладення та дії кредитного договору ОСОБА_1 проходив військову службу як військовослужбовець Збройних Сил України. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
10 квітня 2026року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою системи “Електронний суд” апеляційну скаргу на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2026року.
В апеляційній скарзі заявник не погодився з висновками суду та висловив вимогу про скасування рішення та відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягає у тому, що висновки суду першої інстанції про непроходження  ОСОБА_1 військової служби у період з 14 лютого по 14 серпня 2025року є помилковими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, записами у військовому квитку ОСОБА_1 про зарахування до військової частини НОМЕР_1 13 березня 2022року та відсутність після цього запису відмітки про виключення зі складу цієї військової частини.
Крім того, стверджував, що суд неправильно застосував положення пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не врахував, що відповідачу як військовослужбовцю та учаснику бойових дій проценти за користування кредитом не нараховуються. 
Також, наполягав на тому, що кредит є споживчим за своєю економічною суттю, а тому на нього розповсюджуються положення Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, пункту 6-2 Прикінцевих та перехідних положень, згідно з яким на період дії воєнного стану та упродовж трьох місяців після його припинення або скасування фінансові установи під час врегулювання простроченої заборгованості зобов`язані дотримуватись додаткових вимог щодо етичної поведінки та не взаємодіяти за власною ініціативою зі споживачами, що належать до захищеної категорії осіб, та з їх близькими особами, в тому числі до таких захищених осіб віднесено військовослужбовців Збройних Сил України.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив проти апеляційної скарги, заявляв що обставини якими скаржник обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору, доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
14 квітня 2026року ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду з Петриківського районного суду Дніпропетровської області витребувано цивільну справу №187/1549/25; 21 квітня 2026року справа надійшла на адресу апеляційного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 квітня 2026року відкрито апеляційне провадження у справі. 
11 травня 2026року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду на 1600год 09 червня 2026року.
Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, довідками про отримання документів в Електронному суді.
Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами
14 лютого 2025року між ТОВ «Кредитна установа «Капітал-Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (не споживчий) № 73/2025, згідно з яким ОСОБА_4 отримав грошові кошти у кредит в сумі 250000,00грн на умовах строковості, зворотності, платності, забезпеченості та цільового характеру використання кредитних коштів, для придбання посівного матеріалу, строком на 6 місяців з 14 лютого 2025року по 14 серпня 2025року, зі сплатою процентів (відсотків) за користування кредитом щомісяця на залишок заборгованості за кредитом з розрахунку 4,35% /а.с. 5-7/.
З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед позивачем з повернення кредиту та сплати процентів за його користування 14 лютого 2025року між ТОВ «Кредитна установа «Капітал-Кредит» (кредитодавець), ОСОБА_2 (поручитель) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір поруки №73/2025, відповідно до умов якого ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання відповідати перед кредитодавцем за зобов`язання позичальника ОСОБА_1 , котрі виникають з умов кредитного договору №73/2025 від 14 лютого 2025року, в повному обсязі цих зобов`язань: на суму основного боргу та інших зобов`язань позичальника (штрафів, пені та інше) /а.с.8/. 
Кредит був отриманий ОСОБА_1 частинами 17, 18, 19, 20, 21 лютого 2025року, по 50000,00грн кожного дня, що підтверджується видатковими касовими ордерами /а.с.9-13/.
Згідно з розрахунком заборгованості на виконання умов Кредитного договору позичальником сплачено всього 32625,00грн, які були зараховані в рахунок погашення процентів, загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 334740,96грн, з яких: 250000,00грн – залишок по кредиту; 84740,96 – проценти, нараховані за користування кредитом /а.с.3/.
Відповідач ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 , виданим 05 червня 2015року /а.с.59/.
Згідно з довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 20 жовтня 2024року, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 в період з 18 березня 2022року по 11 березня 2023року, з 19 березня 2023року по 08 травня 2023року, з 21 травня 2023року по 14 червня 2023року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в: Луганській області, Сєвєродонецький район, н.п.Сєвєродонецьк; Донецькій області, Краматорський район, н.п.Краматорськ /а.с.60/.
За даними військового квитка серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 08 березня 2022року на підставі Указу Президента України призваний у Збройні Сили України по мобілізації, про що у пункті 11 та розділі VII містяться відповідні відмітки. Відмітки про звільнення (демобілізацію) в запас після призову 08 березня 2022року у військовому квитку відсутні /зв. бік а.с.60-63/.
29 жовтня 2025року ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_4 /витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) №102 від 29 жовтня 2025року а.с.143/.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції надважливого значення надав тій обставині, що відповідачами було допущено порушення зобов`язань з повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим виникла відповідна заборгованість, яка підлягає стягненню на користь Товариства, та суд погодився із наданим Товариством розрахунком заборгованості.
Суд також виснував, що відповідачем не надано відповідних доказів того, що на час укладення та дії кредитного договору, тобто в період з 14 лютого по 14 серпня 2025року, ОСОБА_1 проходив військову службу як військовослужбовець Збройних Сил України, тобто не доведено підстав для звільнення відповідача від нарахування процентів за користування кредитом.
Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, так як висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні не повністю відповідають обставинам справи.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
У справі встановлено, що ОСОБА_1 14 лютого 2025року особисто власноручним підписом підписав Кредитний договір. Сторони досягли усіх істотних умов, які є обов`язковими до виконання сторонами.
Факт підписання вказаного договору та отримання від позивача кредитних коштів в сумі 250000,00грн відповідач ОСОБА_1 не заперечував.
Отже, укладання правочину підтверджено належними та допустимими доказами.
Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 особисто власноручним підписом підписали Договір поруки.
Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачами таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є їх процесуальним обов`язком.
Відповідно до частини першої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. 
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки /частина друга статті 554 ЦК України/. 
За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
У справі, що переглядається, позичальником та поручителем не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним вище договором, презумпція правомірності якого не спростована.
Відповідач ОСОБА_1 під час розгляду справи наполягав на тому, що він як військовослужбовець та учасник бойових дій, який брав участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, має право на пільги згідно з Законом України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» та на підставі пункту 15 статті 14 цього Закону з нього не мають стягуватись проценти за користування кредитом. 
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Кредитна установа «Капітал-Кредит» в повному обсязі виходив з того, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що на час укладення кредитного договору ОСОБА_1 проходив військову службу як військовослужбовець Збройних Сил України та має право на звільнення від нарахування процентів за користування кредитом в розумінні пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».
Проте, суд апеляційної інстанції не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції в частині стягнення з відповідачів заборгованості за процентами за кредитним договором з огляду на таке.
Так, відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991року № 2011-XII (далі — Закон № 2011-XII), військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. 
Тобто, положення зазначеного Закону, стосуються, зокрема, позичальників, які є військовослужбовцями, що були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації на весь час їх призову, а також позичальників, які є військовослужбовцями під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Надана відповідачем довідка від 20 жовтня 2024року, яка видана військовою частиною НОМЕР_1 , підтверджує, що ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в: Луганській області, Сєвєродонецький район, н.п. Сєвєродонецьк; Донецькій області, Краматорський район, н.п. Краматорськ в період з 18 березня 2022року по 11 березня 2023року, з 19 березня 2023року по 08 травня 2023року, з 21 травня 2023року по 14 червня 2023року.
При цьому, та обставина, що ОСОБА_1 брав безпосередню участь у вищевказаних заходах у період ще до укладення ним 14 лютого 2025року Кредитного договору, не позбавляє ОСОБА_4 права на ненарахування кредитором процентів за користування кредитом за цим кредитним договором, оскільки норма пункту 15 статті 14 Закону №2011-XII розповсюджується не лише на тих осіб, які на час укладення кредитного договору беруть участь у відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, а і на тих військовослужбовців, які брали участь в таких заходах раніше.
Крім того, колегія суддів не може погодитись з висновками місцевого суду про ненадання доказів перебування ОСОБА_4 на військовій службі у період укладення та дії кредитного договору, тобто в період з 14 лютого 2025року по 14 серпня 2025року, оскільки перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України за призовом під час мобілізації з березня 2022року підтверджується даними військового квитка ОСОБА_1 , в якому містяться відмітки про призов по мобілізації та в свою чергу відсутні відповідні відмітки про звільнення (демобілізацію) в запас після призову 08 березня 2022року.
Тож, встановлені обставини дають підстави для висновку, відмінного від того, до якого дійшов суд першої інстанції, оскільки в матеріалах справи наявні докази на підтвердження обставин щодо наявності у відповідача ОСОБА_1 на момент укладення та дії Кредитного договору права на звільнення його від нарахованих процентів за користування кредитом на підставі пункту 15 статті 14 Закону №2011-XII.
Проценти за користування кредитом нараховані кредитодавцем без урахування положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та не можуть бути стягнуті з відповідачів в судовому порядку, а тому позовні вимоги Товариства в цій частині задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, заперечення апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо нарахованих Товариством процентів за користування кредитом є обґрунтованими та підставними.
Та обставина, що відповідач на момент укладення кредитного договору не надавав доказів на підтвердження свого статусу військовослужбовця та права на пільги щодо сплати процентів за користування кредитом, не позбавляє відповідача такого права та не є правовою підставою для стягнення у зв`язку з цим з відповідачів нарахованих позивачем процентів в повному обсязі.
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, викладені в рішенні суду першої інстанції висновки в частині вимог про стягнення заборгованості за процентами не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь Товариства процентів за користування кредитом у розмірі 84 740,96грн з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог.
ТОВ «Кредитна установа «Капітал-Кредит» мало право на отримання від відповідачів лише суми кредиту у розмірі 250000,00грн.
Водночас, як зазначав у позовній заяві позивач та відображено у розрахунку заборгованості, на виконання Кредитного договору відповідач сплатив 32 625,00грн, які були зараховані в рахунок погашення процентів за користування кредитом. 
Тобто, оскільки Товариство мало право на отримання від відповідачів лише суми кредиту, а також враховуючи, що на виконання умов Кредитного договору відповідачем сплачено кредитні кошти у розмірі 32 625,00грн, то з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту у розмірі 217375,00грн (250000,00 - 32 625,00грн = 217375,00грн), а тому рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення суми залишку по кредиту до стягнення з 250000,00грн до 217375,00грн.
Доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість за Кредитним договором не може бути стягнута з огляду на положення пункту 6-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», є необґрунтованими та безпідставними, оскільки положення вказаної норми не містять заборони щодо стягнення у період дії воєнного стану заборгованості за кредитним договором на підставі судового рішення. Крім того, наданий за кредитним договором №73/2025 кредит не є споживчим, а тому на нього не розповсюджуються положення Закону України «Про споживче кредитування».
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, переоцінки доказів та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин, законності та обґрунтованості висновків суду ці доводи не спростовують.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, а тому рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення суми залишку по кредиту до стягнення з 250000,00грн до 217375,00грн та скасуванню в частині стягнення процентів за користування кредитом, загальної суми заборгованості за кредитним договором та судових витрат по сплаті судового збору.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 1, 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України).
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, які в цій справі складаються із судового збору, апеляційний суд виходить з наступного.
Процесуальні питання розподілу судових витрат визначено статтею 141 ЦПК України.
Так, відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За положеннями частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Приймаючи до уваги висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитна установа «Капітал-Кредит» підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору за подачу позову у розмірі 3260,82грн (217375,00 / 334740,96 х 5021,41 = 3260,82), тобто по 1630,41грн (3260,82 / 2 = 1630,41).
Відповідно з позивача ТОВ «Кредитна установа «Капітал-Кредит» на користь відповідача ОСОБА_1  підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 2112,71грн (117365,96 / 334740,96 х 6025,70 = 2112,71). 
Водночас, згідно з частиною десятою статті 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Тож, застосовуючи частину десяту статті 141 ЦПК України, в порядку розподілу судових витрат по сплаті судового збору, остаточно з ТОВ «Кредитна установа «Капітал-Кредит» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 482,30грн (2112,71 - 1630,41 = 482,30), а також з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитна установа «Капітал-Кредит» підлягає стягненню 1630,41грн.
Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Задовольнити частково апеляційну скаргу  ОСОБА_1 .
Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2026року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Капітал-Кредит» залишку по кредиту за кредитним договором №73/2025 від 14 лютого 2025 року — змінити, зменшивши суму залишку по кредиту з 250000,00грн до 217375,00грн.
Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2026року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Капітал-Кредит» процентів за користування кредитом, загальної суми заборгованості за кредитним договором та судових витрат по сплаті судового збору - скасувати.
У задоволенні позовних вимог в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Капітал-Кредит» процентів за користування кредитом – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Капітал-Кредит» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1630,41грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Капітал-Кредит» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 482,30грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 09 червня 2026року.

Судді: