Справа № 991/372/26
Провадження 1-кп/991/4/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А

18 червня 2026 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених в залі суду ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених в режимі відеоконференції 
з власних технічних засобів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , 
обвинуваченого в режимі відеоконференції
з ДУ "Хмельницький слідчий ізолятор" ОСОБА_13 ,
захисників - адвокатів в залі суду ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,
ОСОБА_19 , ОСОБА_20 

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні залу суду в місті Києві клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_13 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52019000000000585 від 15 липня 2019 року за обвинуваченням
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Росохи Самбірського р-ну Львівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_21 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сніжинськ, російської федерації, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 . Останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Боромля Тростянецького р-ну Сумської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_22 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Львів, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с. Липча Хустського р-ну Закарпатської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Пустовійтівка Роменського р-ну, Сумської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Львів, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_7 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_8 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця м. Астрахань російської федерації, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_9 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Острівка Очаківського р-ну Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_10 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_11 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_12 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_11 ,  ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженця м. Дубно Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_13 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_9 ,  ІНФОРМАЦІЯ_11 , уродженця с. Великий Житин Рівненського р-ну Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_14 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_15 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_25 ,  ІНФОРМАЦІЯ_12 , уродженця с. Путивль Путивльського р-ну Сумської області, громадянина України, зареєстрованого за останньою відомою в Україні адресою: АДРЕСА_16 , останнє відоме місце проживання за кордоном: АДРЕСА_17 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України,
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вищого антикорупційного суду перебуває вищезначений обвинувальний акт.
17 червня 2026 року до суду надійшло клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 про продовження на два місяці строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_13 а саме: прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування з приводу обставин, викладених в обвинувальном акті щодо ОСОБА_13 в цьому кримінальному провадженні, а саме зі свідками: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , іншими обвинуваченими: ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 , ОСОБА_21 , ОСОБА_8 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_7 , ОСОБА_22 , а також особами, які зазначені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_13 , які отримали або мали намір отримати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначила, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 26 квітня 2024 року до підозрюваного ОСОБА_13 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 червня 2024 року включно із одночасним визначенням йому запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 75 700 000 грн. Із застосуванням запобіжного заходу та у разі звільнення з-під варти через внесення застави на підозрюваного ОСОБА_13 покладено процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України. 26 квітня 2024 року ОСОБА_13 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави в розмірі 75 700 000 грн.
В подальшому строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_13 , неодноразово продовжувався ухвалами слідчих суддів Вищого антикорупційного суду. Останній раз ухвалою Вищого антикорупційного суду від 23 квітня 2026 року строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_13 , продовжено до 23 червня 2026 року, включно.
Відтак на теперішній час існує необхідність продовження строку дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_13 процесуальних обов`язків з урахуванням існування наявних ризиків, які дають підстави вважати можливим переховування останнього від суду та здійснення ним незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
Ризик переховування від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_13 пред`явлено обвинувачення в організації вчинення особливо тяжких корупційних злочинів, що передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. Загроза бути підданим такому покаранню сама по собі є підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватися від суду. Усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення інкримінованих злочинів, ОСОБА_13 може планувати втечу за кордон або на тимчасово окуповану територію України, або переховуватися на території України з метою уникнення кримінальної відповідальності. Зважаючи на наявність у ОСОБА_13 паспортів громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 01 жовтня 2020 року, НОМЕР_2 від 20 червня 2017 року, FZ373087 від 10 вересня 2020 року та достатніх матеріальних статків, останній має можливість тривалий час переховуватися як за кордоном, так і на території України. Крім того, з огляду на наявність у обвинуваченого трьох неповнолітніх дітей, на нього не поширюється обмеження права виїзду за кордон під час воєнного стану. У період дії воєнного стану по даний час ОСОБА_13 21 раз покидав межі України, зокрема і з огляду на те, що старший син останнього проживає у Швейцарії. Наведені вище обставини, на думку сторони обвинувачення, дають підстави стверджувати про наявність достатніх ризиків для втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду обвинуваченого ОСОБА_13 . Крім того, враховуючи обізнаність ОСОБА_13 у галузі права, напрацьовані ним ділові зв`язки, у тому числі серед працівників правоохоронних органів, які обвинувачений може використати для переховування від суду. Заявлений ризик станом дотепер не змінився, оскільки обставини, які обумовлюють його існування, не перестали існувати. Також, прокурор зазначила, що наразі ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 12026240000000136, що свідчить про підвищення ризику переховування від прокурора та суду. Саме тому, на переконання сторони обвинувачення, є необхідним і виправданим продовження строку дії раніше покладених на ОСОБА_13 обов`язків здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи.
Ризик незаконного впливу ОСОБА_13 на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) прокурор обґрунтовує тим, що частина службових осіб ГУ ДГК в Сумській області, яким відомі обставини кримінального провадження, не знали про існування плану вчинення злочину, направленого на заволодіння землями ДП «ДГ Іскра» та ДП «ДГ «АФ Надія». Існує обґрунтований ризик впливу ОСОБА_13 на свідків, що зумовлено раніше займаною ним посадою Міністра аграрної політики та продовольства України, до посадових обов`язків якого відносилась координація та спрямування діяльності Держгеокадастру шляхом реалізації державної політики у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою у сфері Державного земельного кадастру. Разом з тим, свідками у даному кримінальному провадженні є працівники ГУ ДГК в Сумській області. З огляду на викладене, посада Міністра аграрної політики та продовольства України, яку обіймав ОСОБА_13 , до цього посада Голови комітету ВРУ, статус народного депутата України, а також набуті ним зв`язки, дають йому можливість незаконно впливати на всю вертикаль органів Держгеокадастру та його службових осіб, у тому числі з метою впливу на показання як свідків працівників ГУ ДГК в Сумській області щодо обставин вчинення інкримінованих ОСОБА_13 злочинів. Також ОСОБА_13 може здійснювати такий вплив як особисто, так і через довірених осіб - ОСОБА_8 , ОСОБА_29 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 чи інших осіб. Крім того, ОСОБА_13 та його довірені особи можуть незаконно впливати на власників земельних ділянок, сформованих за рахунок земель ДП «ДГ «Іскра» та ДП «ДГ «АФ Надія», оскільки мають їхні персональні дані та засоби для зв`язку. Окрім цього, обвинувачений та його довірені особи можуть незаконно впливати на власників земельних ділянок використовуючи їхню залежність від договірних відносин з «АФ Довіра 2008» по оренді землі. З огляду на викладене, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Сторона обвинувачення зауважує, що відставка ОСОБА_13 з посади Міністра аграрної політики та продовольства України жодним чином не свідчить про зменшення вказаного ризику, оскільки як вбачається із зібраних матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_13 мав вплив як на працівників органів Держгеокадастру, так і на інших органів влади навіть до набуття ним статуту народного депутата України та подальшого призначення головою комітету ВРУ та на посаду міністра. Саме тому продовження судом строку дії обов`язку, покладеного на обвинуваченого ОСОБА_13 , утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, зі свідками, а також особами, які вказані в обвинувальному акті щодо ОСОБА_13 , які отримали або мали намір отримати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області, є необхідним і виправданим.
З огляду на заявлені ризики, які не зменшилися та продовжують існувати, сторона обвинувачення вбачає необхідність у продовженні дії обов`язків, покладених на ОСОБА_13 ще на два місяці. У разі, якщо суд не продовжить строк дії цих обов`язків, це унеможливить досягнення мети застосування запобіжного заходу та не дозволить запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_13 , адвокат ОСОБА_14 , у судовому засіданні подав письмові заперечення на клопотання прокурора, в яких зазначив, що сторона обвинувачення не навела жодних належних аргументів, які б підтверджували ризик переховування, окрім загального посилання на тяжкість можливого покарання. За твердженням захисту, наведені прокурором відомості щодо паспортів є неактуальними та не враховують фактичних обставин справи, оскільки строк дії дипломатичного паспорта закінчився 01 жовтня 2025 року. Також захист звернув увагу, що посилання на 21 виїзд ОСОБА_13 за межі України в період дії воєнного стану, навпаки, свідчить про його намір повертатися в країну, оскільки після кожного виїзду він повертався назад. Окремо зазначено, що перебування обвинуваченого ОСОБА_13 в умовах ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» повністю виключає можливість його переховування від суду. Крім того, захист вказує, що прокурор не обґрунтовує, яким чином колишні посади ОСОБА_13 - зокрема міністра або голови комітету ВРУ, які він наразі не обіймає, можуть створювати ризик впливу на осіб, які не перебувають у його підпорядкуванні. Таким чином, на думку сторони захисту, прокурором фактично наведено лише два ризики, які обґрунтовують необхідність продовження покладених на обвинуваченого ОСОБА_13 обов`язків. Водночас наведені доводи є формальними, містять загальні твердження, не підтверджують реальності цих ризиків та не враховують фактичних обставин справи, зокрема перебування ОСОБА_13 під вартою в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор». З огляду на викладене, захист просить відмовити у продовженні строку дії покладених на ОСОБА_13 обов`язків.
Позиції учасників кримінального провадження
Прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала подане клопотання та зазначила, що на цей час продовжують існувати ризики, які стали підставою для покладення на обвинуваченого ОСОБА_13 процесуальних обов`язків, а саме ризик переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та ризик незаконного впливу на свідків і інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні. Обґрунтовуючи ризик переховування, прокурор послалася на наявність у ОСОБА_13 паспортів громадянина України для виїзду за кордон, наявність трьох неповнолітніх дітей, що, на думку сторони обвинувачення, надає йому можливість залишати територію України навіть в умовах воєнного стану, а також на значний майновий стан обвинуваченого, який дозволяє йому тривалий час переховуватися як на території України, так і за її межами. Крім того, прокурор зазначила, що ризик переховування посилюється тим, що ОСОБА_13 має статус підозрюваного в іншому кримінальному провадженні. На її переконання, ця обставина свідчить про підвищення ймовірності його ухилення від правосуддя порівняно з попереднім періодом. Водночас прокурор наголосила, що на даний час неможливо передбачити подальший розвиток подій у межах іншого кримінального провадження, зокрема щодо зміни чи скасування застосованого до ОСОБА_13 запобіжного заходу. У зв`язку з цим вона просила продовжити строк дії обов`язків незалежно від того, що в іншому кримінальному провадженні щодо нього вже застосовано окремий запобіжний захід. Щодо ризику незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених прокурор зазначила, що відповідно до відомостей, отриманих під час досудового розслідування, ОСОБА_13 мав значний вплив на осіб, залучених до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а також на інших осіб з огляду на посад, які він обіймав - посаду Міністра аграрної політики та продовольства України. Крім того, прокурор вказала, що ОСОБА_13 зберігає широке коло професійних та особистих зв`язків, сформованих як під час перебування на державних посадах, так і до набуття статусу народного депутата України. За її словами, відповідно до матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_13 був одним з організаторів інкримінованих дій та залучав до їх реалізації низку осіб, які наразі мають статус обвинувачених, а також інших осіб, які, за версією сторони обвинувачення, перебували під його впливом та на даний час є свідками у цьому кримінальному провадженні. З огляду на викладене прокурор вважає, що ризик незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження продовжує існувати, а тому просила продовжити строк дії покладених на ОСОБА_13 обов`язків ще на два місяці.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_14 у судовому засіданні зазначив, що саме на прокурора покладається обов`язок доведення всіх обставин, на які він посилається у своєму клопотанні, із підтвердженням їх належними та допустимими доказами. Водночас посилання на одні і ті ж матеріали прокурором свідчить про відсутність нових доказів в обгрунтування позиції прокурора. На думку захисту, цього достатньо для відмови у задоволенні клопотання, оскільки прокурор фактично перекладає на суд обов`язок самостійно відшуковувати докази та обґрунтовувати його доводи. Захист також звернув увагу, що у клопотанні знову містяться посилання на три паспорти, які нібито перебувають у Державній міграційній службі. Один із них, як наголошується, є дипломатичним паспортом із простроченим строком дії понад пів року. Водночас прокурором не вжито жодних заходів для усунення з клопотання відомостей про документ, який фактично втратив чинність. Крім того, прокурор обґрунтовує ризики тим, що ОСОБА_13 нібито має значні фінансові ресурси, які дозволяють йому переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Однак ані в попередньому, ані в поточному клопотанні не наведено жодних конкретних підстав чи доказів, які б підтверджували наявність таких статків. Навпаки, все майно обвинуваченого ОСОБА_13 арештоване, а сам він утримується в Хмельницькому СІЗО через неможливість внесення визначеної судом застави в іншому кримінальному провадженні, що, на думку захисту, свідчить про відсутність відповідних фінансових можливостей. Захист також вказує, що посилання прокурора на факт підозри ОСОБА_13 в іншому кримінальному провадженні за ч. 5 ст. 190 КК України не містить належного обґрунтування того, яким чином це підвищує ризики саме у даному провадженні. Щодо ризику незаконного впливу на свідків, обвинувачених, експертів чи спеціалістів, захист зазначає, що будь-яких доказів існування такого ризику прокурором не наведено. Більше того, з огляду на перебування обвинуваченого ОСОБА_13 під вартою, можливість реалізації таких ризиків є об`єктивно відсутньою. У підсумку сторона захисту вважає, що клопотання прокурора є необґрунтованим, не спрямованим на запобігання реальним ризикам та фактично становить зловживання процесуальними правами, що призводить до затягування судового розгляду. У зв`язку з цим захист просить у задоволенні клопотання відмовити.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_15 в судовому засіданні пдтримала викладену позицію 
Обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні підтримав позицію своїх захисників та просив відмовити в задоволенні поданого стороною обвинувачення клопотання.
Суд, вирішуючи подане стороною обвинувачення клопотання, встановив такі факти та обставини.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 26 квітня 2024 року (справа № 991/3482/24, провадження 1-кс/991/3519/24) до підозрюваного ОСОБА_13 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 червня 2024 року включно, із визначенням розміру застави у розмірі 25 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 75700000 грн. з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у разі внесення застави (том 10, а.с. 21-32).
26 квітня 2024 року ОСОБА_13 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави у розмірі 75 700 000 грн.
Колегією суддів апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 07 травня 2024 року (справа № 991/3482/24, провадження 11-сс/991/336/24) вищевказану ухвалу слідчого судді залишено без змін (том 10, а.с. 33-39).
В подальшому ухвалами Вищого антикорупційного суду від 18 червня 2024 року, 14 серпня 2024 року, 08 жовтня 2024 року, 06 грудня 2024 року, 03 лютого 2025 року, 01 квітня 2025 року, 29 травня 2025 року, 25 липня 2025 року, 23 вересня 2025 року, 20 листопада 2025 року, 13 січня 2026 року, 27 лютого 2026 року, продовжувалися строки дії обов`язків, покладених на ОСОБА_13 .
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 23 квітня 2026 року у справі № 991/25/26 (1-кс/991/24/26) строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_13 , продовжено до 23 червня 2026 року, а саме: прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування з приводу обставин, викладених в обвинувальному акті щодо ОСОБА_13 в цьому кримінальному провадженні, а саме зі свідками: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , іншими обвинуваченими: ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 , ОСОБА_21 , ОСОБА_8 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_7 , ОСОБА_22 , а також особами, які зазначені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_13 , які отримали або мали намір отримати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Оцінка судом доводів прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_13 .
Розділ II КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких зокрема віднесені запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Оцінюючи доводи прокурора, зазначені у поданому клопотанні, суд керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням особливостей, визначених ч. 7 ст. 194 КПК України, відповідно до яких обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, визначених положеннями цієї статті, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Враховуючи положення ч. 3, 4, 5 ст. 199 КПК України, а також стадію кримінального провадження, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, та встановити, чи існують обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують покладення на особу певних обов`язків.
В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати ризики, що визначені у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризик переховуватися від суду та ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, для констатації існування ризику має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_13 від суду.
На підтвердження існування ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_13 від суду прокурор зазначила, що такий ризик зумовлений тяжкістю інкримінованих йому злочинів та невідворотністю покарання у виді позбавлення волі у разі визнання його винуватим. Крім того, прокурор вказав на реальну можливість ухилення обвинуваченого від суду шляхом виїзду за межі України, перебування на тимчасово непідконтрольній органам державної влади України території або переховування на території України з метою уникнення кримінальної відповідальності. Зазначене, на думку сторони обвинувачення, підтверджується наявністю у ОСОБА_13 паспортів для виїзду за кордон, трьох неповнолітніх дітей, достатніх матеріальних ресурсів, знаннями у галузі права та сформованих ділових зв`язків, у тому числі серед працівників правоохоронних органів, які можуть бути ним використані для переховування від суду.
Щодо вказаного ризику суд зазначає таке.
Так, ОСОБА_13 обвинувачується у організації вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, які відповідно до класифікації злочинів за ступенем тяжкості, закріпленої у ст. 12 КК України, належать до особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Також суд враховує, що з огляду на положення ст. 45 КК України цей злочин належить до категорії корупційних, що, як правило, виключає можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, а також призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України.
Отже, існування ризику переховування підтверджується ймовірністю для обвинуваченого ОСОБА_13 бути засудженим на тривалий строк з примусовим відчуженням всього належного йому майна.
Однак, саме по собі обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину не є беззаперечним свідченням того, що в обвинуваченого існує бажання переховуватись від суду, а тому така обставина має значення лише у випадку встановлення інших релевантних факторів.
Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який відповідними Указами Президента України продовжено, та він діє дотепер.
Водночас, обвинувачений ОСОБА_13 є батьком трьох неповнолітніх дітей і відповідно до чинного законодавства на нього не поширюються обмеження щодо перетину державного кордону, встановлені для чоловіків призовного віку під час воєнного стану, а тому суд не виключає можливість здійснення обвинуваченим ОСОБА_13 перетину державного кордону навіть в умовах воєнного стану, у тому числі поза встановленими пунктами пропуску та через неконтрольовані ділянки державного кордону. Зокрема, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_13 має два діючі паспорти громадянина України для виїзду за кордон. Така обставина, з огляду на функціональне призначення зазначених документів, об`єктивно розширює можливості для безперешкодного перетину державного кордону України та ускладнює належний контроль за переміщенням особи з боку уповноважених органів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зазначена обставина істотно підвищує ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_13 від суду, що у сукупності з іншими встановленими даними, свідчить про наявність реальної, а не абстрактної можливості залишення території України з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Більше того, ризик переховування від суду не обмежується можливістю ухилення обвинуваченого ОСОБА_13 у спосіб виїзду за межі України, а охоплює також імовірність його переховування на території держави, з огляду на достатній його матеріальний стан. У зв`язку з цим, сам по собі факт передання ним на зберігання документів, що дають право на виїзд за кордон, не усуває зазначеного ризику. Водночас у разі не продовження дії покладених на нього мінімальних процесуальних обов`язків, отримання у розпорядження ОСОБА_13 паспортів створить реальну можливість залишити територію України з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Старший син обвинуваченого ОСОБА_13 - ОСОБА_30 проживає у Швейцарії, а дружина та трьоє неповнолітніх дітей проживають в Португалії та мають можливість надати обвинуваченому ОСОБА_13 необхідну допомогу, зокрема забезпечити житлом, фінансовою підтримкою та іншими ресурсами у разі його виїзду за кордон. Зазначена обставина свідчить про наявність реальної можливості для обвинуваченого залишити територію України та переховуватися від суду, що вказує на існування відповідного ризику (том 10, 47 зворот, - 49).
Доводи захисту про неактуальність відомостей щодо дипломатичного паспорта у зв`язку із закінченням строку його дії 01 жовтня 2025 року не є достатніми для виключення цього факту з оцінки суду. У матеріалах провадження та в розпорядженні суду відсутні відомості про знищення чи інше офіційне припинення існування зазначеного документа у встановленому порядку. За таких умов саме по собі закінчення строку дії паспорта не свідчить про неможливість його використання, у тому числі у незаконий спосіб, а відтак підстав вважати вказані відомості такими, що втратили значення, немає. Суд погоджується із захистом, що прокурор має відреагувати на регулярні твердження захисту з цього питання, проте не вважає такі аргументи клопотання зложивання процесуальними правами прокурора. 
Наявність арештованого майна не виключає можливості ухилення від слідства або суду, оскільки ОСОБА_13 може мати доступ до інших ресурсів, не включених до арешту, або скористатися сторонньою допомогою для уникнення відповідальності.
Доводи захисту щодо відсутності фінансових можливостей ОСОБА_13 не спростовують позицію сторони обвинувачення про наявність ризику переховування. Оцінка ризиків у кримінальному провадженні не зводиться виключно до формального стану арешту майна чи факту внесення або невнесення застави. Арешт майна є процесуальним заходом забезпечення, який не виключає можливості наявності інших активів, у тому числі неідентифікованих або таких, що не були предметом арешту. Так не внесення застави в іншому кримінальному провадженні не є безумовним доказом відсутності фінансових ресурсів, оскільки може бути зумовлена різними факторами, зокрема процесуальною позицією сторони захисту або структурою активів.
Суд роз`яснив захисту обвинуваченого Сольського можливість заявити клопотання про зменшення розміру застави, адже у даній справі, з огляду на судові рішення щодо інших обвинувачених, є очевидною тенденція до його позитивного вирішення. Реакція захисника очевидно свідчить як про зрозумілість такого права, так і на свідому відмову від його реалізації.
Крім того, ризик переховування оцінюється в сукупності з іншими обставинами, а не лише через формальний фінансовий стан особи. Потенційна можливість використання будь-яких ресурсів для забезпечення ухилення від правосуддя не може бути виключена виключно на підставі факту арешту майна чи перебування під вартою в іншому провадженні.
Більше того, суд враховує, що ОСОБА_13 раніше обіймав посади в органах влади та мав відповідні зв`язки, які можуть бути використані для організації втечі або перешкоджання слідству. Наявність таких контактів підвищує ризик того, що він може ухилитися від правосуддя, навіть за умови арешту майна, оскільки матеріальні обмеження не ліквідують можливості використати адміністративні, соціальні або мережеві зв`язки для приховування від органів досудового розслідування.
Посилання прокурора на попередні високі державні посади ОСОБА_13 не зводиться виключно до формального факту займаних ним раніше посад, як про це вказує захист, а відображає наявність у ОСОБА_13 стійких професійних, політичних та адміністративних зв`язків, сформованих у період виконання функцій міністра та голови комітету Верховної Ради України. Навіть після припинення повноважень такі зв`язки не зникають автоматично і можуть зберігати свій вплив у відповідних сферах. 
Крім того, ризик впливу оцінюється не лише через наявність формального підпорядкування, а й через фактичні можливості комунікації, авторитет, попередні службові контакти та потенційну здатність звернення до осіб, які можуть бути залучені до кримінального провадження як свідки або інші учасники процесу. Законодавство не вимагає доведення прямого службового підпорядкування для констатації такого ризику, достатньо наявності обставин, які об`єктивно можуть сприяти впливу. Таким чином, сам факт припинення зайняття посад міністра або голови комітету не нівелює можливості використання раніше набутого статусу та зв`язків, що може створювати ризик неправомірного впливу на учасників провадження.
Крім того, суд, оцінюючи доводи прокурора щодо наявності ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_13 від суду, відповідно до положень ст. 178 КПК України враховує також і те, що останньому повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, у межах іншого кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026240000000136. Зазначена обставина має істотне значення для оцінки ризиків в даному кримінальному провадженні, оскільки свідчить про наявність множинності кримінальних проваджень щодо обвинуваченого ОСОБА_13 , що істотно ускладнює його правове становище, а також об`єктивно збільшує обсяг можливої кримінальної відповідальності та ймовірну суворість покарання за результатами судового розгляду. За таких умов у ОСОБА_13 може формуватися усвідомлення реальної загрози тривалого позбавлення волі, що відповідно до усталеної судової практики є вагомим чинником ризику ухилення від суду. Суд враховує, що ризик переховування не потребує доведення факту вже вчинених дій щодо ухилення, а оцінюється з точки зору ймовірності такої поведінки, виходячи з об`єктивних даних про особу та характер кримінального переслідування.
Додатково суд бере до уваги, що ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2026 року (справа № 686/8783/26, провадження 1-кс/686/3338/26) в рамках згаданого кримінального провадження, до ОСОБА_13 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 24 травня 2026 року включно із визначенням застави у розмірі 63 700 350 грн. Такий розмір застави, на переконання суду, є виключно значним і сам по собі свідчить про те, що слідчим суддею в рамках іншого кримінального провадження також було встановлено високий ступінь ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом, у тому числі ризику переховування від органів слідства та суду.
Доводи сторони захисту про відсутність ризиків з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_13 на даний час перебуває під вартою в іншому кримінальному провадженні, суд оцінює критично та не приймає їх до уваги. Так, сам по собі факт застосування до ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в іншому кримінальному провадженні не свідчить про відсутність ризиків, передбачених КПК України, у даному провадженні. Норми кримінального процесуального закону не містять положень, які б передбачали, що наявність запобіжного заходу в іншій справі автоматично усуває або нівелює ризики, які підлягають оцінці судом у кожному конкретному кримінальному провадженні. Суд враховує, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є строковим та таким, що може бути змінений у будь-який момент за клопотанням сторони кримінального провадження, у тому числі на більш м`який запобіжний захід, або припинити свою дію внаслідок непродовження слідчим суддею. Крім того, у випадку застосування тримання під вартою з альтернативою внесення застави, така застава може бути внесена, а її розмір змінений у встановленому законом порядку, що фактично призведе до звільнення ОСОБА_13 з-під варти. Вказане знаходиться за межами судового контролю у даному кримінальному провадженні, та суд не має процесуальної можливості реагувати на події, які мають місце в іншому кримінальному провадженні. За таких обставин перебування на даний час обвинуваченого ОСОБА_13 під вартою в межах іншого кримінального провадження не гарантує неможливість реалізації ним ризиків переховування від суду та незаконного впливу на свідків чи інших учасників кримінального провадження, оскільки зазначені ризики можуть виникнути або реалізуватися у разі зміни чи припинення відповідного запобіжного заходу. Більше того, наявність щодо обвинуваченого ОСОБА_13 іншого кримінального провадження та повідомлення йому про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не зменшує, а навпаки може свідчити про підвищений рівень ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом.
Саме тому оцінка ризиків у кожному кримінальному провадженні здійснюється окремо та з урахуванням його процесуальних особливостей. Перебування ОСОБА_13 в СІЗО не усуває необхідності забезпечення виконання покладених обов`язків у межах даного провадження, оскільки після можливої зміни запобіжного заходу ризик переховування може актуалізуватися.
Посилання захисту на відсутність зв`язку між іншим кримінальним провадженням та ризиками у даному провадженні є необґрунтованим. Наявність щодо ОСОБА_13 повідомлення про підозру в іншому кримінальному провадженні за ч. 5 ст. 190 КК України сама по собі не є підставою для висновків про винуватість, однак є обставиною, що враховується при вирішенні питань, які стосуються обрання запобіжного заходу, що узгоджується із положенням п.10) ч.2 ст. 178 КПК України.
З огляду на викладене, а також враховуючи тяжкість інкримінованих діянь, множинність кримінальних проваджень, значний обсяг можливого покарання та вже встановлені судом високі ризики, суд доходить висновку про наявність реального, а не гіпотетичного ризику того, що обвинувачений ОСОБА_13 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Ураховуючи, що кримінальне провадження не є статичним, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки обвинуваченого, співставлення можливих негативних для обвинуваченого ОСОБА_13 наслідків переховування у вигляді можливого ув`язнення у майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у перспективі, робить цей ризик достатньо високим. На даний час захисту відкрито матеріали досудового розслідування, які сторона обвинувачення має намір використовувати як докази, а відтак обвинувачений має можливість оцінити вагомість вказаних доказів та надати перевагу незаконним діям з метою уникнення відповідальності, зокрема і переховуванню від суду.
Зазначені обставини, на думку суду, дають підстави вважати обґрунтованою позицію прокурора про те, що тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_13 , наведені вище особливості закону про кримінальну відповідальність, у сукупності з усіма іншими обставинами, що враховуються при обранні запобіжного заходу, підтверджує існування ризику переховування останнього від суду на високому рівні.
Ризик незаконного впливу ОСОБА_13 на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
Оцінюючи можливість впливу на свідків/інших обвинувачених, суд виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками/обвинуваченими у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків чи інших обвинувачених існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків/інших обвинувачених та дослідження їх судом.
Прокурор обґрунтовує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тим, що існує ймовірність незаконного впливу обвинуваченого на свідків та інших учасників кримінального провадження. Зокрема, як вбачається з обвинувального акту, частина службових осіб ГУ Держгеокадастру в Сумській області, яким відомі обставини справи, не були обізнані про можливе існування протиправного плану щодо заволодіння земельними ділянками державних підприємств «ДГ Іскра» та «ДГ «АФ Надія».
Суд бере до уваги, що ОСОБА_13 у минулому обіймав посаду Міністра аграрної політики та продовольства України, до повноважень якого належала координація та спрямування діяльності Держгеокадастру, а також раніше був народним депутатом України та головою профільного комітету Верховної Ради України. З огляду на займані ним посади, характер службових повноважень та сформовані професійні зв`язки, у нього об`єктивно зберігається можливість впливу на посадових осіб органів Держгеокадастру, у тому числі на працівників ГУ Держгеокадастру в Сумській області, які є свідками у справі
Крім того, суд погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що потенційний вплив може здійснюватися як безпосередньо обвинуваченим, так і опосередковано через інших осіб. Також не виключається можливість впливу на власників земельних ділянок, сформованих за рахунок земель зазначених державних підприємств, з огляду на наявність у сторони обвинувачення відомостей про їхні персональні дані та можливу залежність окремих осіб від договірних відносин щодо оренди землі.
Суд враховує, що ризик незаконного впливу на свідків не обмежується початковою стадією досудового розслідування, а може зберігатися і під час судового розгляду, до моменту безпосереднього допиту свідків у суді та дослідження їхніх показань. Сам факт звільнення ОСОБА_13 з посади Міністра аграрної політики та продовольства України сам по собі не свідчить про усунення такого ризику.
Також, не залишається поза увагою суду і те, що ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні злочинів у співучасті з іншими особами, які є обвинуваченими у цій справі (організатор), а тому вплив щодо формування позиції у справі може мати сприятливі наслідки для всіх обвинувачених.
З огляду на викладене, суд погодився із доводами прокурора та дійшов висновку про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим продовження строку дії покладеного на обвинуваченого обов`язку утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими, свідками та іншими визначеними особами є необхідним та співмірним заходом забезпечення належної процесуальної поведінки.
При цьому суд переконався, що перелік осіб, щодо яким прокурор просить встановити обмеження на спілкування, є вичерпним та обмежується їх даними, зазначеними в обвинувальному акті, а тому вказаний у клопотанні обов`язок стосується визначеного кола осіб та є застосовним у розумінні п. 4) ч. 5 ст. 194 КПК України. Покладення вказаного обов`язку зможе запобігти прямому чи опосередкованому впливу на вказаних осіб, з метою схиляння останніх до надання неправдивих показань, у разі їх виклику для допиту в якості свідків тощо.
Твердження захисту про формальний характер доводів сторони обвинувачення є безпідставним, оскільки наведені прокурором аргументи ґрунтуються на сукупності конкретних обставин, які оцінюються в контексті ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом, а не лише на загальних припущеннях. Саме по собі перебування ОСОБА_13 в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» не виключає існування процесуальних ризиків та не нівелює необхідності їх оцінки судом. Крім того, перебування під вартою не є незмінним процесуальним статусом і може бути переглянуте або змінене в установленому законом порядку. Відтак, оцінка ризиків здійснюється з урахуванням потенційної зміни процесуального становища обвинуваченого, а не виключно його поточного статусу.
Враховуючи вищевикладене, суд вбачає необхідність у продовженні строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_13 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52019000000000585 від 15 липня 2019 року, а саме: прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування з приводу обставин, викладених в обвинувальному акті щодо ОСОБА_13 в цьому кримінальному провадженні, а саме зі свідками: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , іншими обвинуваченими: ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 , ОСОБА_21 , ОСОБА_8 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_7 , ОСОБА_22 , а також особами, які зазначені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_13 , які отримали або мали намір отримати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Оцінюючи співмірність обов`язків, про продовження строку дії яких прокурор заявив клопотання, з встановленими судом ризиками: переховування від суду, впливу на свідків та інших обвинувачених в цьому кримінальному провадженні, суд дійшов висновку, що покладення на обвинуваченого ОСОБА_13 наведених вище обов`язків становитиме мінімальне втручання у його права, а тому є співмірним меті застосування запобіжних заходів та здатне запобігти вказаним ризикам у цьому кримінальному провадженні.
Керуючись ст. 177, 178, 182, 194, 314, 315, 331, 372, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52019000000000585 від 15 липня 2019 року - задовольнити.
Продовжити на два місяці, тобто до 18 серпня 2026 року, строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_13 , а саме:
- прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою;
- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;
- утримуватися від спілкування з приводу обставин, викладених в обвинувальному акті щодо ОСОБА_13 в цьому кримінальному провадженні, а саме зі свідками: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , іншими обвинуваченими: ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 , ОСОБА_21 , ОСОБА_8 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_7 , ОСОБА_22 , а також особами, які зазначені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_13 , які отримали або мали намір отримати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Попередити обвинуваченого ОСОБА_13 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі, визначеному КПК України.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 .
Надати обвинуваченому ОСОБА_13 копію ухвали негайно після її проголошення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуюча суддя ОСОБА_1 

Судді: ОСОБА_2 

ОСОБА_3