Справа № 521/2356/26
Провадження № 2/521/3633/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді – Мазун І.А.,
за участю секретаря судового засідання – Гриневич І.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Хаджибейського районного суду міста Одеси перебуває цивільна справа за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в якому вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, до закінчення нею навчання у розмірі 1/4 однієї чверті частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 23 січня 2026 року до 23 січня 2031 року.
В обґрунтування позову зазначила, що вона є донькою  ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Зазначає, що 23.01.2026 р. їй виповнилось 18 років і вона продовжує навчатися у Одеському торговельно економічному фаховому коледжі на 3 курсі денної форми навчання за спеціальністю 072 «Фінанси банківська справа, страхування та фондовий ринок», строк закінчення навчального закладу до 30.06.2026 р.. Після завершення навчання у коледжі, вона має намір продовжити навчання в Одеському національному економічному університеті, згідно меморандуму між навчальними закладами, в позивачки є можливість бути зарахованою на 2 курс університету. Відповідно до рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 24 липня 2009 року справа №2-4187/09 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , позивачка отримувала аліменти по 23 січня 2026 року. Зазначає, що її батько, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 штаб-сержант військової частини НОМЕР_1 , признаний на військову службу за мобілізацією 26.02.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 10.04.2025 року по теперішній час перебуває в місцях несвободи, внаслідок збройної агресії проти України (Довідка №949/930 від 17.01.2026р.).
На даний час позивач не працює, не має самостійного доходу тому потребує матеріальної допомоги. Її батько є військовослужбовцем, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 і на теперішній час знаходиться у полоні, що офіційно підтверджено довідкою з військової частини, витягом з інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими та сповіщенням сім`ї. Грошове забезпечення йому продовжують нараховувати у зв?язку з чим є можливість надавати їй матеріальну допомогу. За даних обставин позивач вважає, що відповідач має фінансову можливість для сплати аліментів у визначений розмір.
Ухвалою суду від 24.02.2026 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в призначене судове засідання не з`явився, проте у матеріалах справи наявне її клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2  у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи належним чином.
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася  ОСОБА_1 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 112 та видано свідоцтво про народження НОМЕР_3 . У свідоцтві про народження Позивача зазначено, що батьком є  ОСОБА_2 . (а.с.7)
Як вбачається з довідки № 17 від 05.02.2026 року, яка видана  ОСОБА_1 , 2008р.н., вона зараз навчається на 3 курсі денної форми навчання за спеціальністю 072 «Фінанси, Банківська справа, страхування та фондовий ринок» за рахунок коштів регіонального бюджету. Строк закінчення навчального закладу - 30.06.2026 року. (а.с. 8)
Відповідно до рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 24 липня 2009 року справа № 2-4187/09 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 отримувала аліменти по 23 січня 2026 року. 
Згідно інформації Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області заборгованість зі сплати аліментів становить 24208,48 грн.. (а.с. 12)
З матеріалів справи вбачається, що відповідач  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , штаб-сержант військової частини НОМЕР_1 , призваний на військову службу за мобілізацією 26.02.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 10.04.2025 року по теперішній час перебуває в місцях несвободи, внаслідок збройної агресії проти України (Довідка №949/930 від 17.01.2026р. та сповіщення сім`ї № 3/182). (а.с. 9,10)
ОСОБА_1 досягла повноліття та продовжує навчання, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи.
Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з обов`язку батька утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, та його виконання.
Відповідно до ч.1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюютьсяглавою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201цьогоКодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до ст.198СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частинах першій та другій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в матеріалах справи доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Як встановлено вище, батько позивачки знаходиться в полоні з 10.04.2025р. по теперішній час.
Частина 1 ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісті за особливих обставин» набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи.
Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.
Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.  Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
У відповідності до ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.
За пунктом 2 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884, за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.
Отже, при вирішенні спору, суд враховує наступні обставини, а саме, те, що позивачка є повнолітньою, навчається, потребує матеріальної допомоги, і те, що за відповідачем, як військовослужбовцем, який знаходиться в полоні, зберігається виплата грошового забезпечення.
Слід зазначити, що предмет спірних правовідносин направлений у першу чергу на забезпечення інтересів повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, так як обов`язок по його утриманню покладається на обох батьків.
Аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.
Відповідно до частини першої ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Пунктом 1 частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем доведено її позовні вимоги частково, а саме в матеріалах справи наявна довідка, яка свідчить про строк закінчення навчання 30.06.2026 року. Відповідно до наданих до суду доказів до стягнення підлягають аліменти на період навчання  ОСОБА_1  у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 19 лютого 2026 року (дня пред`явлення позову) до закінчення навчання - 30.06.2026 року, але не більше, ніж до досягнення повнолітньою дитиною 23-х років. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1331,20 грн. (ст. 141 ЦПК України) .
Керуючись ст.ст. 76-78, 83, 258-259, 263-265, 268, 272, 280, 352, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 182, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь доньки -  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ) аліменти на період її навчання у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 19 лютого 2026 року (дня пред`явлення позову) до закінчення навчання - 30.06.2026 року, але не більше, ніж до досягнення повнолітньою дитиною 23-х років.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць підлягає негайному виконанню.
Стягнути  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у сумі 1331,20 грн..
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 07 травня 2026 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ      І.А. МАЗУН