Справа № 635/4334/25
Провадження № 3/635/465/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року с-ще Покотилівка Харківської області.

Суддя Харківського районного суду Харківської області Бондаренко І.Е., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду Харківської області надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №344206 від 28.05.2025, ОСОБА_2 28.05.2025 о 13 год 48 хв на автодорозі М-03 Київ–Харків–Довжанський, у районі смт Пісочин Харківської області, керувала транспортним засобом Dodge Neon, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, та відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного засобу, а також у закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ПРОЦЕДУРА
Суд розглянув адміністративні матеріали про притягнення особи до адміністративної відповідальності з урахуванням руху справи, поданих процесуальних документів, письмових пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також доводів, викладених від імені сторони захисту.
18.02.2026 представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Нечитайло М.О., звернулась до суду із заявою про надання доступу до матеріалів справи в системі «Електронний суд» та про внесення її і особи до переліку учасників провадження.
23.02.2026 адвокат Нечитайло М.О. подала клопотання про дослідження доказів, у якому просила у судовому засіданні переглянути та безпосередньо дослідити всі наявні у справі відеозаписи та інші матеріали.
Того ж дня, 23.02.2026, адвокат Нечитайло М.О. подала клопотання про проведення судових засідань у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, зазначивши, що участь у судовому засіданні братиме адвокат.
Також 23.02.2026 адвокат Нечитайло М.О. подала клопотання про витребування доказів, у якому просила надати оригінальні відеозаписи, журнали обліку технічних засобів, відомості про працівників поліції, а також просила відкласти розгляд справи.
Крім того, 23.02.2026 адвокат Нечитайло М.О. подала клопотання про залучення прокурора до участі у справі та виклик його у судове засідання, одночасно просивши відкласти розгляд справи у зв`язку з необхідністю такого виклику.
02.03.2026 адвокат Нечитайло М.О. подала клопотання про направлення матеріалів справи до органу поліції для належного доопрацювання у зв`язку з недоліками протоколу про адміністративне правопорушення.
12.03.2026 адвокат Нечитайло М.О. подала клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Того ж дня, 12.03.2026, адвокат Нечитайло М.О. подала заяву про долучення до матеріалів справи письмових пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з проханням врахувати їх при ухваленні рішення.

Суд враховує, що від імені адвоката у справі подано низку документів, однак матеріали справи не містять належних доказів того, що ОСОБА_2 доручила адвокату брати участь у розгляді справи замість її особистої участі або що особа відмовилась від особистої участі у судовому розгляді та просила забезпечити участь у справі виключно через адвоката.
Особистий характер провадження у справі про адміністративне правопорушення має істотне значення, оскільки саме особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є носієм права бути присутньою при розгляді справи, давати пояснення, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, а також обирати власну процесуальну поведінку, у тому числі особисто брати участь у судовому засіданні або не користуватися цим правом.
Саме тому клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, подане лише для участі адвоката, без одночасного прохання про забезпечення участі самої ОСОБА_2 , суд оцінює критично. Таке клопотання за своїм змістом не забезпечує право особи на особисту участь, а навпаки фактично підміняє це право участю адвоката. Воно не містить чіткого волевиявлення самої особи щодо бажання брати участь у засіданні дистанційно, не містить заяви особи про відмову від особистої участі та не підтверджує, що участь адвоката мала замінити її власну участь.
Крім того, КУпАП не передбачає спеціального процесуального механізму проведення судового розгляду справ про адміністративні правопорушення у режимі відеоконференції. Провадження у справах про адміністративні правопорушення регулюється спеціальним законом. Те, що окремі справи про адміністративні правопорушення за своєю природою можуть мати ознаки проваджень кримінально-правового характеру у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не означає, що суд зобов`язаний створювати нові процесуальні механізми або застосовувати процедури кримінального провадження, які КУпАП прямо не передбачає.
Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої гарантії справедливого розгляду застосовуються з урахуванням характеру конкретного провадження. У справі «Юссіла проти Фінляндії» Європейський суд з прав людини наголосив, що не всі провадження, які за критеріями Конвенції мають кримінально-правовий характер, потребують застосування всього комплексу найбільш суворих процедурних гарантій, властивих класичному кримінальному процесу. Національний суд повинен забезпечити справедливість провадження загалом, але не зобов`язаний вигадувати процедури, яких не передбачає національний закон.
У цій справі суд виходить із того, що загальні гарантії справедливого розгляду були забезпечені. Особі під час складання протоколу було повідомлено про суть правопорушення, яке їй інкримінується. Особа мала можливість користуватися правовою допомогою, і така можливість фактично була реалізована шляхом подання адвокатом численних заяв і клопотань. Помічник адвоката ознайомився з матеріалами справи. До суду подано письмові пояснення ОСОБА_2 , які суд долучив до матеріалів справи та дослідив. Отже, особа мала реальну можливість викласти свою позицію, подати пояснення, скористатися правовою допомогою та ознайомитися з матеріалами справи через представника.
Водночас суд вважає помилковою процесуальну стратегію сторони захисту, яка фактично полягала у спробі надати справі про адміністративне правопорушення рис кримінального провадження та змусити суд застосувати процедури, які КУпАП не передбачає. Йдеться, зокрема, про вимоги залучення прокурора, проведення засідання в режимі відеоконференції лише для адвоката, витребування широкого кола матеріалів без належного обґрунтування їх необхідності, а також подання клопотань, які за своїм змістом переважно спрямовані не на встановлення конкретних обставин справи, а на формальне ускладнення її розгляду.
Разом з тим, незважаючи на відсутність належного підтвердження того, що адвокат уповноважена замінити особисту участь ОСОБА_2 у справі, суд з метою забезпечення справедливого розгляду надає оцінку доводам, викладеним у поданих від імені адвоката документах, у тій частині, у якій вони стосуються обставин справи, доказів, процедури огляду та доводів про відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Суд також встановив, що ОСОБА_2 було повідомлено про дату, час і місце розгляду справи судовою повісткою, направленою за адресою, зазначеною в матеріалах справи. Особа у судове засідання не з`явилася, заяв про неможливість участі у розгляді справи або доказів поважності причин неявки суду не подала.
За таких обставин суд виходить із того, що особі було забезпечено реальну можливість взяти участь у судовому розгляді, надати пояснення, користуватися правовою допомогою та реалізувати процесуальні права, передбачені КУпАП. Особа цією можливістю особисто не скористалася. Враховуючи належне повідомлення, відсутність клопотання самої особи про відкладення розгляду справи, подання нею письмових пояснень та відсутність об`єктивних перешкод для розгляду матеріалів, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 .

ПРАВО
Суд кваліфікує дії особи за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.
Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться в порядку, визначеному законом. Огляд може проводитись поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів, а також у закладі охорони здоров`я у випадках, передбачених законом.
Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду у встановленому законом порядку є самостійною підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. У такому разі предметом доказування є не фактичний стан сп`яніння як результат медичного чи технічного вимірювання, а наявність сукупності обставин: керування транспортним засобом, наявність законної вимоги поліцейського пройти огляд, роз`яснення або зрозумілість суті такої вимоги та відмова особи від проходження огляду.
Суд також враховує, що у сфері безпеки дорожнього руху держава має право встановлювати для водіїв підвищені обов`язки, спрямовані на захист життя і здоров`я інших учасників дорожнього руху. У справі «О`Галлоран та Франсіс проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що особи, які володіють або керують транспортними засобами, приймають на себе спеціальні обов`язки та відповідальність, оскільки використання транспортного засобу є сферою підвищеного регулювання з боку держави.
Отже, вимога пройти огляд на стан сп`яніння, у тому числі у закладі охорони здоров`я, є законним елементом контролю за безпекою дорожнього руху, а відмова від такої вимоги не може оцінюватися як нейтральна поведінка водія.

ОЦІНКА СУДУ.
Суд дослідив письмові матеріали справи, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду, матеріали щодо технічних засобів відеофіксації, відповідь Управління патрульної поліції, письмові пояснення ОСОБА_2 , подані від імені адвоката заяви та клопотання, а також відеозапис події.

Оцінка протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №344206 від 28.05.2025 складено щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. У протоколі зазначено дату, час, місце події, анкетні дані особи, транспортний засіб, правову кваліфікацію та суть інкримінованого порушення.
Суд виходить із того, що протокол є первинним процесуальним документом, яким уповноважена посадова особа поліції фіксує виявлені нею обставини адміністративного правопорушення. Сам по собі протокол не має наперед установленої сили та підлягає оцінці разом з іншими доказами. Разом з тим його значення полягає в тому, що він визначає межі судового розгляду: особу, подію, час, місце, транспортний засіб, суть порушення та норму КУпАП, за якою складено матеріали.
Письмові матеріали не містять таких недоліків протоколу, які самі по собі унеможливлювали б розгляд справи по суті. Наведені стороною захисту зауваження стосуються переважно оцінки доказів, точності окремих відомостей та достатності підтвердження дій поліцейських, а не відсутності самого процесуального документа або неможливості зрозуміти, у чому саме особу обвинувачують.
Щодо доводу про розбіжність у часі суд зазначає, що сторона захисту вказує на таку невідповідність: у протоколі зазначено 13 год 48 хв, тоді як, за твердженням сторони захисту, з відеозапису випливає, що о 13 год 49 хв ОСОБА_2 вже спілкується з працівниками поліції та надає документи. Така різниця становить орієнтовно одну хвилину і не спростовує самої події, не змінює її місця, не змінює особу водія, не змінює транспортний засіб і не позбавляє суд можливості перевірити обставини справи. За своїм характером це не істотна процесуальна вада, а незначне відхилення у фіксації часу, яке може бути оцінене судом у сукупності з іншими доказами.

Оцінка письмових пояснень ОСОБА_2 .

Суд долучив до матеріалів справи письмові пояснення ОСОБА_2 від 12.03.2026 та врахував їх під час оцінки доказів.
Оцінюючи ці пояснення, суд виходить із того, що вони містять власне викладення особою обставин події та підлягають перевірці у сукупності з іншими доказами.
Із письмових пояснень вбачається, що ОСОБА_2 прямо зазначила, що 28.05.2025 їхала з міста Києва до міста Харкова на автомобілі Dodge Neon, номерний знак НОМЕР_2 . Вона також зазначила, що на блокпосту біля смт Пісочин її зупинили працівники патрульної поліції, вона надала необхідні документи, після чого працівники поліції запропонували їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі, однак вона відмовилась.
Отже, письмові пояснення ОСОБА_2 не заперечують факту керування транспортним засобом, факту зупинки, факту спілкування з працівниками поліції, факту пропозиції пройти огляд та факту відмови від проходження такого огляду.
Значення цих пояснень полягає не в тому, що особа формально визнає вину, а в тому, що вона підтверджує ключові фактичні обставини, які мають значення для справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Твердження ОСОБА_2 про те, що вона не перебувала у стані сп`яніння, а також пояснення причин наявності зовнішніх ознак, зокрема тремтіння рук через хворобу, колір шкіри через спекотну погоду або солярій, відсутність запаху алкоголю з її точки зору, є її позицією у справі. Однак ці твердження не підтверджені жодними об`єктивними доказами та не можуть бути перевірені судом через відмову особи від проходження огляду.
Суд окремо враховує, що у письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначила, що їхала автомобілем разом із друзями. Разом з тим вона не назвала цих осіб, не вказала їхніх даних, не подала їхніх письмових пояснень і не стверджувала, що хтось із них керував транспортним засобом. Навпаки, у тих самих поясненнях вона описує дії працівників поліції саме щодо неї як водія: надання документів, спілкування з поліцейськими, пропозиції пройти огляд, відмову від огляду.
За таких обставин посилання на присутність друзів у транспортному засобі не є альтернативною версією події та не створює обґрунтованого сумніву щодо того, що саме ОСОБА_2 керувала автомобілем.
Суд також враховує підхід Європейського суду з прав людини, відповідно до якого національний суд не зобов`язаний надавати вирішального значення твердженням сторони, які не підкріплені жодними доказами та не узгоджуються з іншими встановленими обставинами справи. Саме тому голе посилання на те, що в автомобілі перебували інші особи, без твердження про їх керування транспортним засобом та без будь-якого доказового підтвердження, не може спростувати встановлену сукупність доказів.

Оцінка письмових матеріалів щодо технічних засобів та огляду

Щодо технічних засобів відеофіксації суд враховує, що у відповіді Управління патрульної поліції зазначено склад екіпажу, проміжок несення служби з 06 год 45 хв до 18 год 45 хв 28.05.2025, а також перелік цифрових нагрудних відеокамер Video Badge VB-400 із заводськими серійними номерами 471150, 472888, 473223, 472532. До відповіді також зазначено про додання копій роздавальної відомості відеореєстраторів та рацій і копій сторінок журналу обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті.
Ці документи не є самостійним доказом вини особи, однак мають допоміжне значення для перевірки походження відеоматеріалів та встановлення того, що екіпаж мав у наявності засоби відеофіксації. Тому довід сторони захисту про повну неможливість перевірити походження відеозаписів лише через те, що до справи долучено диск, не може оцінюватися ізольовано від інших матеріалів, зокрема відомостей поліції про екіпаж, відеореєстратори та журнали їх обліку.
Водночас у тій же відповіді поліції зазначено, що перед початком зміни саме цей екіпаж спеціальний технічний засіб для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння Drager Alcotest не отримував. Також у відповіді зазначено, що на поліцейських не покладено обмежень щодо використання газоаналізаторів і вони можуть проводити огляд за допомогою газоаналізатора, отриманого іншим поліцейським управління, який може бути доставлений іншим екіпажем патрульної поліції.
Для оцінки доказів це має подвійне значення. З одного боку, відсутність Drager Alcotest саме у цього екіпажу перед початком зміни пояснює, чому огляд на місці не був проведений негайно. З іншого боку, для складу правопорушення у формі відмови від проходження огляду вирішальним є не доведення результату вимірювання, а встановлення того, що особі запропонували пройти огляд у передбаченому законом порядку, у тому числі з можливістю огляду у медичному закладі, і вона від такого огляду відмовилась.
Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння у матеріалах справи має ознаки документа, складеного у зв`язку з виявленими працівниками поліції ознаками сп`яніння. У ньому відображено, що огляд пов`язувався з наявністю ознак, серед яких зазначені зовнішні прояви, а результат фактично не отримано через відмову особи. Окремі недоліки заповнення такого акта, зокрема нечіткість окремих рукописних записів або неповнота окремих граф, не усувають значення акта як письмового підтвердження того, що працівники поліції оформили саме процедуру пропозиції огляду та відмови від нього.

Оцінка відеозапису.

Суд безпосередньо дослідив відеозапис події та оцінив його у сукупності з іншими доказами у справі.
Із відеозапису вбачається, що подія відбувається на стаціонарному блокпості, де здійснюється перевірка транспортних засобів, які рухаються як у напрямку міста Харкова, так і у зворотному напрямку.
На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_2 виходить із водійського місця автомобіля. Подальше спілкування між нею та працівниками поліції відбувається у спокійній і доброзичливій манері. Суд не встановив ознак конфлікту, примусу або такого тиску, який міг би вплинути на волевиявлення особи щодо проходження огляду. Єдиним зауваженням щодо манери спілкування може бути те, що працівники поліції звертаються до особи на «ти», однак саме по собі таке звернення не свідчить про примус, тиск або незаконність подальших дій поліцейських.
На відеозаписі також зафіксовано огляд транспортного засобу із залученням службової собаки. Ця дія відбувається у спокійній атмосфері та не супроводжується конфліктом.
Після цього працівники поліції, продовжуючи спілкування з ОСОБА_2 , повідомляють, що відчули у салоні автомобіля запах алкоголю, а також вказують на наявність ознак, які, на їх думку, свідчать про можливий стан алкогольного сп`яніння, зокрема тремтіння рук та почервоніння обличчя. У зв`язку з цим вони повідомляють особі про наявність підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Із відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово пропонується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Вона від проходження огляду відмовляється.
Далі з відеозапису вбачається, що працівники поліції між собою обговорюють відсутність у них технічного засобу для проведення огляду на місці та повідомляють, що такий засіб буде доставлено іншим екіпажем приблизно через 10 хвилин.
Згодом на місце події прибуває інший екіпаж поліції, який привозить газоаналізатор. Після цього ОСОБА_2 повторно пропонується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або проїхати до закладу охорони здоров`я. Від цих пропозицій вона знову відмовляється.
На відеозаписі також видно, що складання протоколу про адміністративне правопорушення відбувається не формально, а протягом тривалого часу безпосередньо на місці події. Працівники поліції неодноразово роз`яснюють особі наслідки відмови від проходження огляду. Попри це, особа не погоджується пройти огляд ні на місці, ні у закладі охорони здоров`я.
Суд також враховує, що досліджений відеозапис має значну тривалість, близько 50 хвилин, і відображає послідовний перебіг подій, пов`язаних із зупинкою транспортного засобу, спілкуванням із працівниками поліції, пропозицією пройти огляд, доставленням технічного засобу іншим екіпажем та складанням процесуальних документів.
Упродовж усього часу відеозапису центральною особою події є саме ОСОБА_2 , з якою безпосередньо взаємодіють працівники поліції як із водієм транспортного засобу. Протягом усього зафіксованого часу вона не висловлює жодних заперечень щодо того, що є водієм транспортного засобу, не повідомляє про іншу особу як водія та не наводить обставин, які б ставили під сумнів її перебування за кермом.
Відеозапис містить окремі розриви, однак ці розриви не впливають на встановлення ключових обставин справи, оскільки всі значущі події зафіксовані: перебування особи на місці водія, спілкування з працівниками поліції, повідомлення ознак сп`яніння, пропозиції пройти огляд, доставлення технічного засобу, повторна пропозиція пройти огляд, пропозиція проїхати до закладу охорони здоров`я та відмова від огляду.
Таким чином, відеозапис підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, та узгоджується з письмовими поясненнями ОСОБА_2 у частині керування транспортним засобом, зупинки на блокпосту, пропозиції пройти огляд і відмови від нього.

Оцінка доводу щодо технічного засобу для огляду

Сторона захисту фактично виходить з того, що відсутність у працівників поліції спеціального технічного засобу для проведення огляду на місці виключає правомірність вимоги пройти огляд у закладі охорони здоров`я.
Суд не погоджується з таким тлумаченням.
Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд може проводитись як із застосуванням спеціальних технічних засобів, так і у закладі охорони здоров`я. Закон не встановлює обов`язкової послідовності або пріоритету одного способу над іншим і не ставить можливість направлення до медичного закладу у залежність від наявності у поліцейських технічного засобу на місці зупинки.
Із матеріалів справи вбачається, що у конкретного екіпажу спеціальний технічний засіб перед початком зміни не видавався. Разом з тим відеозапис підтверджує, що поліцейські викликали інший екіпаж, який доставив газоаналізатор на місце події, після чого ОСОБА_2 повторно запропонували пройти огляд на місці, а також проїхати до закладу охорони здоров`я. Вона відмовилась від обох варіантів.
Отже, навіть за логікою сторони захисту про необхідність технічного засобу на місці, така обставина була усунута прибуттям іншого екіпажу з газоаналізатором. Водночас незалежно від цього особі також було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я, що прямо відповідає передбаченому законом порядку.
Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої провадження у справах про адміністративні правопорушення, з огляду на характер правопорушення та суворість санкції, можуть підпадати під гарантії статті 6 Конвенції. Разом з тим гарантії справедливого судового розгляду не виключають покладення на водія обов`язку дотримуватися законних вимог державних органів у сфері безпеки дорожнього руху.
У цьому контексті вимога працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, у тому числі у закладі охорони здоров`я, є законною вимогою, спрямованою на перевірку дотримання правил дорожнього руху та забезпечення безпеки інших учасників. Відмова від виконання такої вимоги не може бути виправдана посиланням на спосіб організації огляду, зокрема на первинну відсутність технічного засобу у конкретного екіпажу.
Таким чином, довід сторони захисту про обов`язковість проведення огляду виключно на місці з використанням спеціального технічного засобу є таким, що ґрунтується на неправильному тлумаченні національного законодавства та не спростовує факту відмови ОСОБА_2 від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Оцінка доводів про залучення прокурора.

Суд розглянув подане від імені адвоката клопотання про залучення прокурора до участі у справі.
Суд зазначає, що КУпАП не передбачає обов`язкової участі прокурора у кожній справі про адміністративне правопорушення, у тому числі у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Закон не покладає на суд обов`язку залучати прокурора до участі у справі виключно з підстав незгоди особи з протоколом, подання заперечень або наявності спору щодо доказів.
Посилання заявника на практику Європейського суду з прав людини не змінює правової природи цього провадження та не встановлює загального обов`язку залучати прокурора у кожній справі цієї категорії. Суд враховує, що адміністративне провадження за КУпАП має спрощений характер, а суд не вправі створювати процесуальну модель, якої закон не передбачає.
Водночас відсутність прокурора не позбавила суд можливості здійснити повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи на підставі наданих матеріалів, дослідити письмові докази, відеозапис, письмові пояснення особи та доводи, подані від імені захисту. За таких обставин суд не встановив підстав для залучення прокурора до участі у справі.

Оцінка клопотання про направлення матеріалів справи на доопрацювання.

Суд розглянув клопотання про направлення матеріалів справи до органу поліції для належного доопрацювання у зв`язку з недоліками протоколу про адміністративне правопорушення.
Суд зазначає, що повернення протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення можливе лише у випадках, коли встановлені недоліки унеможливлюють розгляд справи по суті та позбавляють суд можливості встановити обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Самі по собі окремі неточності або суперечності у протоколі чи інших матеріалах не є безумовною підставою для повернення матеріалів. Такі обставини підлягають оцінці судом під час розгляду справи по суті разом з іншими доказами.
У цій справі протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали містять відомості про подію, час, місце, особу, транспортний засіб та суть інкримінованого порушення, які дозволяють здійснити перевірку обставин справи та надати їм правову оцінку. Тому підстав для направлення матеріалів справи на доопрацювання суд не вбачає.

Оцінка клопотання про закриття провадження.

Суд розглянув доводи про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи цю позицію, сторона захисту посилається на недоліки протоколу, невідповідність окремих відомостей у матеріалах справи, сумніви у належності та допустимості окремих доказів, а також на твердження ОСОБА_2 про те, що вона не перебувала у стані сп`яніння.
Суд виходить із того, що встановлення відсутності події або складу адміністративного правопорушення передбачає наявність обставин, які об`єктивно виключають сам факт вчинення правопорушення або участь у ньому особи.
У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про іншу фактичну картину події, ніж та, що відображена у протоколі, письмових матеріалах, письмових поясненнях самої ОСОБА_2 та відеозаписі. Сторона захисту не надала доказів, які б підтверджували альтернативну версію подій або спростовували факт перебування ОСОБА_2 за кермом транспортного засобу у відповідний час та за відповідних обставин.
Доводи сторони захисту фактично зводяться до критики доказів, вказівки на можливі процесуальні недоліки під час оформлення матеріалів та незгоди з висновками працівників поліції. Однак самі по собі такі доводи не свідчать про відсутність події або складу адміністративного правопорушення, а підлягають оцінці судом з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності доказів.
Суд також враховує, що у клопотанні не наведено жодних обставин, які б пояснювали механізм виникнення події іншим чином або ставили під сумнів сам факт перебування транспортного засобу та ОСОБА_2 у місці події. Зокрема, не наведено переконливих пояснень щодо того, як транспортний засіб опинився на блокпосту, якщо ОСОБА_2 не була водієм, і не зазначено іншу особу, яка нібито керувала автомобілем.
За таких обставин суд дійшов висновку, що доводи про відсутність події та складу адміністративного правопорушення не підтвердилися.

Оцінка інших доводів сторони захисту.

Сторона захисту також посилається на те, що працівники поліції не представились та не повідомили причину зупинки транспортного засобу.
Суд зазначає, що навіть у разі недотримання працівниками поліції окремих вимог службової дисципліни це не впливає на встановлення факту керування транспортним засобом, факту пропозиції пройти огляд та факту відмови від такого огляду. Такі обставини не спростовують обов`язку водія виконати законну вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння.
Доводи щодо неправомірного огляду транспортного засобу та використання службової собаки суд оцінює як такі, що не стосуються безпосередньо предмета доказування у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначені обставини не впливають на встановлення факту пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння та відмови від нього.
Посилання на нібито упереджене ставлення працівників поліції, використання ними непристойних висловлювань та здійснення психологічного тиску не підтверджені об`єктивними доказами. Відеозапис, навпаки, свідчить про спокійний та загалом доброзичливий характер спілкування. Самі по собі твердження особи про психологічний тиск не спростовують встановлених обставин справи.
Доводи про те, що працівники поліції запропонували пройти огляд після перевірки особи за базами даних та у зв`язку з наявністю у минулому справ за ст. 130 КУпАП, не впливають на правову оцінку дій ОСОБА_2 . Мотиви працівників поліції не змінюють обов`язку водія виконати законну вимогу пройти огляд за наявності ознак, які стали підставою для такої пропозиції.
Твердження особи про відсутність стану сп`яніння, а також пояснення щодо причин зовнішніх ознак не підтверджені доказами та не можуть бути перевірені судом без проведення відповідного огляду, від якого особа відмовилась.
Посилання на поспіх у зв`язку з особистими обставинами також не звільняє особу від обов`язку виконати законну вимогу працівника поліції та не є підставою для відмови від проходження огляду.
Доводи сторони захисту щодо відсутності належних доказів стану сп`яніння суд відхиляє, оскільки у цій справі відповідальність настає не за встановлений стан сп`яніння, а за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду у встановленому законом порядку.

ВИСНОВКИ
Суд встановив, що 28.05.2025 ОСОБА_2 керувала транспортним засобом Dodge Neon, державний номерний знак НОМЕР_2 , була зупинена працівниками поліції на стаціонарному блокпості біля смт Пісочин, спілкувалась із працівниками поліції як водій, отримала пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у тому числі після прибуття іншого екіпажу з технічним засобом, а також отримала пропозицію пройти огляд у закладі охорони здоров`я.
Суд встановив, що ОСОБА_2 від проходження огляду відмовилась.
Цей висновок підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду, письмовими матеріалами справи, письмовими поясненнями самої ОСОБА_2 та відеозаписом події.
Суд не встановив таких суперечностей у доказах, які б ставили під сумнів факт керування транспортним засобом, факт пропозиції пройти огляд або факт відмови від нього.
Доводи сторони захисту не спростовують встановлених обставин, не містять доказово підтвердженої альтернативної версії події та не виключають складу адміністративного правопорушення.
Суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Обставин, які б виключали провадження у справі, суд не встановив.
Обставин, які б пом`якшували або обтяжували відповідальність, суд не встановив.
Враховуючи характер правопорушення, його підвищену суспільну небезпечність у сфері безпеки дорожнього руху, а також те, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення, суд вважає необхідним накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у межах санкції закону.

Суд окремо зазначає, що право ОСОБА_2 на доступ до суду та справедливий судовий розгляд у цій справі не порушено.

Суд враховує, що провадження у справах про адміністративні правопорушення може мати ознаки провадження кримінально-правового характеру у розумінні статті 6 Конвенції. Разом з тим це не означає, що національний суд зобов`язаний застосовувати до такого провадження всі процедури кримінального судочинства або створювати процесуальні механізми, яких КУпАП не передбачає. Європейський суд з прав людини у справі «Юссіла проти Фінляндії» виходив із того, що не кожне провадження, яке за критеріями Конвенції має кримінально-правовий характер, потребує застосування всього комплексу найбільш суворих процесуальних гарантій, характерних для класичного кримінального процесу. Вирішальним є те, чи було провадження справедливим у цілому.
Проведення судового засідання в режимі відеоконференції є лише одним із можливих технічних способів забезпечення участі у процесі і не становить самостійної процесуальної гарантії у розумінні статті 6 Конвенції. Ототожнення такого технічного способу участі із самим правом на доступ до суду не відповідає змісту конвенційних гарантій і підміняє оцінку справедливості провадження формальним критерієм використання окремого інструменту.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці послідовно виходить із того, що участь у судовому засіданні за допомогою відеозв`язку є допустимою лише за умови забезпечення комплексу процесуальних гарантій, зокрема можливості особи повноцінно сприймати перебіг засідання, ефективно висловлювати свою позицію, реагувати на доводи іншої сторони, користуватися правовою допомогою та, за необхідності, забезпечувати конфіденційність спілкування із захисником. Саме наявність цих гарантій, а не сам факт використання відеозв`язку, визначає відповідність провадження вимогам справедливого судового розгляду.
Відповідно, відмова у застосуванні такого технічного способу не може розцінюватися як порушення права на справедливий судовий розгляд, якщо особі було забезпечено реальну можливість особисто брати участь у судовому засіданні або іншим чином реалізувати свої процесуальні права.
Суд також враховує, що в умовах воєнного стану питання безпеки у приміщеннях судів регулюється державою, яка встановлює обов`язкові протоколи безпеки, спрямовані на захист життя і здоров`я учасників процесу. Дотримання таких протоколів є обов`язком суду та не може розцінюватися як обмеження доступу до правосуддя, якщо при цьому особі забезпечено можливість реалізації її процесуальних прав.
У цій справі клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції було подано не самою ОСОБА_2 і не з метою забезпечення її особистої дистанційної участі, а фактично лише для участі адвоката. Таке клопотання не містило волевиявлення самої особи щодо способу її участі у судовому розгляді, не містило обґрунтування неможливості особистої участі та не було спрямоване на забезпечення реалізації саме її процесуальних прав.
За таких обставин відмова у задоволенні цього клопотання не звузила права ОСОБА_2 , оскільки вона була належним чином повідомлена про розгляд справи, мала реальну можливість особисто з`явитися до суду, подати письмові пояснення, скористатися правовою допомогою та довести свою позицію.
Таким чином, у цій справі забезпечено доступ до суду та справедливий судовий розгляд у розумінні статті 6 Конвенції, а доводи про порушення цих прав у зв`язку з відмовою у проведенні відеоконференції є безпідставними та не впливають на законність і обґрунтованість рішення суду.

Керуючись ст. 33, 40-1, 130, 245, 251, 252, 266, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Реквізити для сплати штрафу:
Протокол серія ______ №_____________
Отримувач коштів
ГУК Харківськ обл/Харкiвобл/21081300
Код класифікації доходів бюджету
21081300
Код за ЄДРПОУ
37874947
Банк отримувача
Казначейство України (ЕАП)
Рахунок отримувача
UA168999980313020149000020001

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп. на користь держави (адреса: вул.Липська, 18/5, м.Київ, 01601; код ЄДРПОУ 26255795); отримувач - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 "Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України)".
Роз`яснити ОСОБА_2 , що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй копії постанови, а в разі оскарження постанови — не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у строк, встановлений ст. 307 КУпАП, постанова підлягає примусовому виконанню в порядку, визначеному законом.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: І.Е. Бондаренко