Справа № 683/722/26
2/683/878/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої – судді Сагайдак І.М.
секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/722/26, 2/683/878/2026 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, 

в с т а н о в и в:

У березні 2026 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло, яке видане 03 лютого 1994 року Відділом приватизації Старокостянтинівського заводу пресових вузлів, вказана вище квартира належала на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є її батьками. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1 . 1/2 частина цієї квартири належала ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03 лютого 1994 року, а інша 1/2 частина була набута нею у власність в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_2 , спадщину після смерті якого вона прийняла, однак не оформила.
Позивачка вказує, що вона є єдиною спадкоємицею за законом до майна померлої ОСОБА_3 , оскільки є її донькою. Вона прийняла спадщину після смерті матері, звернувшись у визначений законом строк із відповідною заявою до нотаріуса.
Однак, 18 лютого 2026 року нотаріус відмовила їй у оформленні спадщини на квартиру з тих підстав, що у правовстановлюючому документі на квартиру не визначено розмірів часток її співвласників. 
Тому, ОСОБА_1 просить у судовому порядку захистити її право на спадщину шляхом визнання за нею права власності на спірну квартиру. 
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 березня 2026 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 
У судове засідання представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Кравчук В.М. подав заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивачки, позов підтримує, просить задовольнити. 
Відповідач – Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила, однак в матеріалах справи наявна заява представника ОСОБА_4 про розгляд даної справи у відсутності представника, у якій він також просить вирішити справу на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства. 
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 03 лютого 1994 року Відділом приватизації Старокостянтинівського пресових вузлів, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Вказана квартира зареєстрована у Старокостянтинівському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим №3941 за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних частках за кожним, підстава реєстрації - свідоцтво про право власності на житло від 03 лютого 1994 року, що підтверджується довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації Старокостянтинівської міської ради» №4151 від 20 січня 2026 року.
Згідно рішення Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №46/15/VІІІ від 25 листопада 2022 року вулицю Попова перейменовано на вулицю Авіаторів.
Відповідно до положень ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.
Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Статтею 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.
Згідно ч.1 ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Зі змісту свідоцтва про право власності на житло від 03 лютого 1994 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 була набута у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку приватизації на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482-XIIвід 19 червня 1992 року. 
Оскільки будь-яких домовленостей між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо визначення їх часток у спільній власності на квартиру не було, при реєстрації права власності на спірну квартиру у Старокостянтинівському БТІ вони погодились з тим, що їх частки у квартирі є рівними, тому суд дійшов висновку, що частка кожного із них у спірній квартирі становить по 1/2 частині. 
Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв
спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). 
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. 
Згідно довідки Відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №4569 від 15 червня 2018 року ОСОБА_2 на день своє смерті був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_2 разом із дружиною ОСОБА_3 .
За даними інформації зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №84533116 від 17 березня 2026 року спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилась. 
Отже, ОСОБА_3 була єдиною спадкоємицею за законом першої черги до майна померлого чоловіка ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки була зареєстрована та постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, вона не заявила про відмову від спадщини. 
До складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшла 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 03 лютого 1994 року Відділом приватизації Старокостянтинівського заводу пресових вузлів. 
Оскільки ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 , тому вона набула право на належну йому 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , однак за життя це спадкове майно не оформила. 
Судом також встановлено, що 17 липня 2025 року ОСОБА_3 , яка для позивачки ОСОБА_1 була матір`ю, померла.
На день своєї смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала одна за адресою: АДРЕСА_2 . 
За життя ОСОБА_3 заповіту не залишила.
15 січня 2026 року за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №18/2026 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . 
Отже, спадкування після смерті ОСОБА_3 здійснюється за законом і її єдиною спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину, є її донька – позивачка ОСОБА_1 .
До складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , увійшла квартира АДРЕСА_1 , 1/2 частина якої їй належала на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03 лютого 1994 року, а іншу 1/2 частину вона набула в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , якому ця частина квартири належала на підставі цього ж свідоцтва. 
18 лютого 2026 року державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотна Т.В. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 через відсутність у правовстановлюючому документі на квартиру інформації про розмір часток її співвласників. 
Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Досліджені судом докази достовірно вказують на те, що ОСОБА_3 правомірно набула за життя право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а тому це нерухоме майно увійшло до складу спадщини після її смерті та перейшло до її єдиного спадкоємця за законом – доньки ОСОБА_1 .
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення
позовних вимог у повному обсязі та визнання за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місце знаходження: вул. Острозького,41, м. Старокостянтинів, Хмельницька область, 31100, код ЄДРПОУ 36027760.

Текст рішення складено 04 травня 2026 року. 

Суддя: