Справа 688/1634/26 
№ 2/688/1403/26 

Рішення 
Іменем України
11 травня 2026 року   м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Козачук С.В., 
з участю секретаря судового засідання Міськової І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про звільнення майна з-під арешту, 
встановив:
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача
10.04.2026 ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом до Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про звільнення майна з-під арешту.
В обґрунтування позову посилається на те, що на виконанні Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження, на підставі виконавчого листа виданого 21.03.2001 на викоання рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.12.2000 у справі №2-776 2000 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу в сумі 2610,24 грн та 130,50 грн судових витрат.
Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем Шепетівського ВДВС 17.04.2001 винесено постанову, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_1 , у тому числі на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас вищевказана сума боргу виконавчою службою була стягнута з позивача упродовж кількох років після видачі виконавчого листа, стягнення відбувалися як з пенсії, так і частково нею самостійно сплачено. Оскільки не має перед стягувачем ОСОБА_2 будь-якої якої заборгованості, однак арешт накладений на все її майно не скасовано, просить суд звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_2 , накладеного постановою державного виконавця Шепетівського відділу виконавчої служби міського управління юстиції від 17.04.2001.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити.
Позиція відповідача
Представник відповідача Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився. Головний державний виконавець І. Цимбалюк на адресу суду надіслала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у відсутності представника відділу, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.04.2026 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено о 09 год 05 хв 11.05.2026.
У зв`язку з неявкою учасників справи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №401953537 від 01.11.2024, з якої також слідує, що на підставі постанови Шепетівського ВВС міського управління юстиції Шепетівською міською державною нотаріальною конторою здійснено запис №5139590 від 15.07.2007 про арешт нерухомого майна.
Вказаний арешт на нерухоме майно було накладено у зв`язку із перебуванням на виконанні Шепетівського ВДВС виконавчого листа виданого Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області 21.03.2001 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 2610,24 грн та 130,50 грн витрат на правову допомогу.
Згідно повідомлення Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України №21.15-28-22344/09 від 11.03.2026 згідно проведеної перевірки відомостей, що містяться у Автоматизованій Системі Виконавчих Проваджень, в тому числі розділи «Спецрозділ» та «Архів» встановлено, що станом на 09.03.2026 на примусовому виконанні у відділі виконавчі провадження, де боржником виступає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні та не перебувають. В зв`язку з викладеним підтвердити факт виконання рішення суду, ідентифікувати арешт майна та припинити чинність вказаного обтяження у відділу немає можливості та законних підстав.
Згідно повідомлення головного управління Пенсійного фонду України від 27.03.2026 у період з 01.11.2003 по 31.08.2007 з пенсії ОСОБА_1 проводилось відрахування боргу в сумі 2546,29 грн згідно виконавчого листа від 22.10.2002 №2-1374. Відрахування перераховувалися поштовим переказом на користь ОСОБА_2 . Утримання проведено в повному обсязі.
Застосовані норми права
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.
Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Пункт 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» містить роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Відповідно до п. 2 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Частиною першою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. 
Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, як випливає із змісту частини 5 ст. 59 цього Закону.
Мотиви та висновки суду
З`ясувавши думки позивача та представника відповідача, викладені у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з огляду на наступне.
Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
За змістом статей 316, 317, 321, 391 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Гарантуючи захист права власності, закон надає право власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.
Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Судом встановлено що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 , на яку накладено арешт за реєстраційним номером 5139590 від 15.06.2007 на підставі постанови Шепетівського ВВС міського управління юстиції від 17.04.2001. Наведе свідчить про те, що позивач позбавлена можливості розпоряджатися майном на власний розсуд через наявність арешту. 
З урахуванням повідомлення Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України №21.15-28-22344/09 від 11.03.2026 про відсутність відомостей, що містяться у Автоматизованій Системі Виконавчих Проваджень, в тому числі розділах «Спецрозділ» та «Архів», станом на 09.03.2026 про перебування на примусовому виконанні у відділі виконавчих проваджень, де боржником виступає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд дійшов висновку, що підстави для арешту майна, що належить ОСОБА_1 , відсутні.
Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Разом з цим відповідач не надав жодних належних і допустимих доказів на спростування позову, наявності факту накладення арешту на законних підставах.
Виходячи з викладеного вище, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту, накладеного на квартиру позивача, порушується її право власності, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі реалізувати правомочності власника майна, в тому числі розпоряджатися ним на власний розсуд, тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом звільнення майна з-під арешту, а тому суд дійшов висновку позов задовольнити.
На підставі ст.ст. 13, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст..ст. 40, 59 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 273ЦПК України,  суд -
вирішив:
Позов ОСОБА_1 до Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.
Звільнити квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , з-під арешту за реєстраційним номером 5139590 від 15 червня 2007 року, накладеного постановою державного виконавця Шепетівського відділу державної виконавчої служби міського управління юстиції.
Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Шепетівським МРВ УМВС України в Хмельницькій області 02 серпня 2002 року.
Відповідач – Шепетівський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, адреса місцезнаходження: 30400, вул. Героїв Небесної Сотні, 46, м. Шепетівка Хмельницької області, код ЄРДПОУ 34639183.

Суддя:    Світлана КОЗАЧУК