Справа № 136/31/26
провадження № 2/136/7/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
24 червня 2026 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді Шпортун С.В.,
за участі секретаря судового засідання Белінської С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі – позивач, АТ КБ "Приватбанк") звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи підставність вимог тим, що 08.10.2024 відповідач виявив намір на отримання у ПАТ КБ "Приватбанк" банківських послуг, у зв`язку з чим ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту та Заяву № б/н від 08.10.2024 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якої було погоджено усі істотні умови кредитного договору, зокрема розмір кредитного ліміту до 200 000 грн., тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.9.2. Договору); процентну ставку річних: 42,0%.
На підставі укладеного Договору Відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії - 01/28 , тип -Універсальна, зі спливом строку дії якої було видано інші платіжні картки.
Банк свої зобов`язання за вказаним договором виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, утім відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань станом на 15.12.2025 допустив заборгованість в сумі 36 016,17 грн., яка складається з наступного: 28 888,18 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7 127,99 грн., - заборгованість за простроченими відсотками, які у добровільному порядку не погашає, що стало підставою звернення до суду із даним позовом.
Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою суду від 12.01.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву.
У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу у його відсутність, не заперечував щодо заочного вирішення справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за адресою зареєстрованого місця проживання, яку попередньо було вручено, а на дату 24.06.2026 за відомостями Укрпошти повернуто із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України).
З огляду на викладене, суд виконав свій обов`язок щодо повідомлення учасників справи про місце, дату і час судового засідання задля реалізації однієї із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. 
Ураховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи, неявку відповідача в судове засідання без поважних причин, з урахуванням положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
08.10.2024 ОСОБА_1 виявив намір на отримання кредиту у АТ «КБ «Приватбанк», підписав Заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку (далі по тексту – Заява) №241008В1ТТ922216FVTKMAIN (а.с.6-20), підписанням цієї заяви на підставі статті 634 Цивільного кодексу України Клієнт приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (далі – Умови та Правила), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять змішаний договір, які разом становлять Договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.
У п.9 Заяви сторонами погоджено істотні умови кредитного договору, зокрема: Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія; узгоджено суму/ліміт кредиту залежно від виду обраної позичальником картки: для картки «Універсальна» до 200 000 грн. Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.9.2. Договору); мета кредиту споживчі цілі; Процентна ставка, відсотків річних: 42,0% для карт Універсальна (п.9.3 Договору); процентна ставка фіксована.
У п.9.5. узгоджено сторонами наслідки прострочення виконання та або невиконання зобов`язань за Договором.
Відповідно до п.25 Договір починає діяти з дати підписання Сторонами Заяви про приєднання та діє протягом 12 місяців, але не менше строку кредитування в разі встановлення кредитного ліміту на рахунок та/або не менше строку кредитування за кредитами "Оплата частинами /Миттєва розстрочка" та в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Цей Договір припиняється після закінчення строку дії цього Договору або за настання інших обставин, встановлених Договором та/або вимогами чинного законодавства.
Вказаний договір було підписано позичальником власноруч на планшеті 08.10.2024.
На підтвердження позовних вимог позивачем надано Паспорт споживчого кредиту (а.с.21-26), який підписаний ОСОБА_1 , у якому відображена повна інформація щодо умов кредитування.
Відповідач отримав платіжний інструмент - кредитні картки: НОМЕР_1 строк дії – 01/28 тип – Універсальна, 4149609059126369 строк дії 03/28 тип-Універсальна, 5457082258259402 строк дії -01/30 тип – Універсальна, що підтверджується довідкою наданою позивачем (а.с.29).
Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (а.с.28) встановлено, що позивачем змінювався кредитний ліміт в сторону збільшення та станом на 15.11.2024 склав 28 000,00 грн.
Зі змісту Виписки по рахунку за договором № б/н за період 08.10.2024 - 17.12.2025 (а.с.30-31) встановлено, що ОСОБА_1 користувався грошовими коштами, що підтверджується і розрахунком заборгованості за кредитним договором наданої позивачем на підтвердження обставин зазначених у позові, відповідно до якого станом на 15.11.2025 року відповідач має заборгованість за Договором, яка становить 36 016,17 грн., яка складається з: 28 888,18 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7 127,99 грн., - заборгованість за простроченими відсотками.
Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Відповідно до Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, затвердженого постановою НБУ від 13.12.2019 N 151, вимоги якого діяли в період укладення кредитного договору, цифровий власноручний підпис - власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом. Цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису в разі дотримання норм цього Положення. Використання цифрового власноручного підпису клієнтом банку не вимагає наявності попередньо укладеного договору між банком та клієнтом.
Також Положення про використання електронного підпису та електронної печатки, затвердженого постановою НБУ від 20.12.2023 N 172, що діє на день звернення до суду зазначено, що фізична особа, що є клієнтом установи або має намір стати клієнтом установи, та не є фізичною особою-підприємцем, суб`єктом, який провадить незалежну професійну діяльність або уповноваженим представником юридичної особи, фізичної особи-підприємця, суб`єкта, який провадить незалежну професійну діяльність, має право використовувати цифровий власноручний підпис (далі - ЦВП) - електронний підпис, що є власноручним підписом фізичної особи, створеним на екрані електронного сенсорного пристрою.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтями 526, 530, 623, 625 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. ст. 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості.
Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що між відповідачем та АТ КБ "ПриватБанк" в установленому законом порядку було узгоджено усі істотні умови Договору 08.10.2024 про надання кредиту, як відновлювальної кредитної лінії із розміром кредитного ліміту до 200 000.00 гривень, який в процесі користування відповідачем грошовими коштами було збільшено до 28 000 грн. зокрема для картки "Універсальна", що було узгоджено у Заяві сторонами.
Цей договір відповідач підписав цифровим власноручним підписом, який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно проставлений відповідачем на планшеті, що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір.
Підписавши Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні при його укладенні, у виборі контрагента та умов договору, а також те, що він умови Кредитного договору цілком зрозумів та прийняв їх.
АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором, що підтверджено належними та допустимими доказами.
На підтвердження наявності заборгованості та її розміру АТ КБ "ПриватБанк" подав до суду розрахунок заборгованості, виписку по кредитному договору.
Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 №578/5, має статус первинного документу.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц наголосив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Аналогічні позиції викладено Верховним Судом у постановах від 16 вересня 2020 року у справі N 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі N 760/7792/14-ц та від 17.12.2020 у справі N 278/2177/15.
Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209 ЦПК України.
Зі статті 213 ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.
Суд звертає увагу, що відповідач був обізнаний з розглядом цивільної справи, повідомлявся в установленому порядку про її розгляд, але жодним чином не висловив своєї позиції за вимогами до нього банку про стягнення кредитної заборгованості, не заперечив наявної заборгованості, укладення договору з позивачем, отримання кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та карток, розміру нарахованої заборгованості. 
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що доведено порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов`язань за таким кредитним договором.
Суд погоджується із розрахунком заборгованості відповідача перед позивачем, оскільки контррозрахунку відповідачем не надано, а іншого не доведено, а тому вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 36 016,17 грн. ґрунтується на вимогах закону, а відтак за відсутності будь – яких заперечень з боку відповідача, підлягають до задоволення в повному обсязі.
Вирішуючи питання судових витрат суд керується Главою 8 ЦПК України, а тому у разі задоволення позову, понесені позивачем витрати присуджує із відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 11, 13, 141, 258-259, 263-265, 268, 273-279, 280-284 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.10.2024 станом на 15.12.2025 у розмірі 36 016 (тридцять шість тисяч шістнадцять) грн. 17 коп., яка складається із: 28 888,18 грн. заборгованість за тілом кредиту; 7 127,99 грн. заборгованість за простроченими відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 грн.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники цивільного процесу:
Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, буд., 1Д, м. Київ, Київська обл., ЄДРПОУ - 14360570);
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ).

Суддя С.В. Шпортун