ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/7128/25
23 квітня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.09.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про нарахування грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п.7.1 розділу XV Закону №1058.
Розгляд вищевказаної заяви за принципом екстериторіальності було призначено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області.
Відповідачем за результатами розгляду заяви було прийняте рішення від 01.10.2025 № 192050005491 про відмову позивачу у нарахуванні грошової допомоги. Відмова мотивована ненаданням позивачем довідки про час перебування у відпустках без збереження заробітної плати.
Отримавши відмову, позивач повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою від 03.11.2025 про нарахування грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п.7.1 розділу XV Закону №1058 долучивши довідку від 01.08.2025 №118 про перейменування посади, а також довідку від 03.11.2025 №01-24/66 про підтвердження факту роботи в Мечищівському ліцеї Саранчуківської сільської ради та перебування у відпустках без збереження заробітної плати.
Розгляд вищевказаної заяви за принципом екстериторіальності було призначено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 17.11.2025 № 1900-0204-8/53348 спрямовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.11.2025 №192050005491 про відмову позивачу у нарахуванні грошової допомоги. Відмова аргументована тим, що до матеріалів ЕПС долучено довідку від 03.11.2025 № 01-24/66, видану Мечищівським ліцеєм Саранчуківської сільської ради, по якій зараховано стаж на спеціальних посадах (педагога організатора) період роботи з 23.01.1996 по даний час. Стаж на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років складає 29 років 07 місяців 09 днів, у зв`язку з чим відсутні підстави для призначення грошової допомоги відповідно до п.7.1 розділу X Закону № 1058 в розмірі 10 місячних пенсій.
Позивач вважає відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у призначенні грошової допомоги відповідно до п.7.1 розділу X Закону № 1058 в розмірі 10 місячних пенсій та не зарахуванні спеціального страхового стажу необґрунтованою та незаконною.
Ухвалою суду від 22.12.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач своїм правом не скористався та відзиву до суду не подав.
Частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представником третьої особи Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області надіслано через систему "Електронний суд" пояснення щодо даної справи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати.
Відповідно до зазначеного Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі - Перелік №909). (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 року №1436).
Перелік №909 є вичерпним і застосовується тільки для осіб, які працюють в цих закладах і на зазначених посадах за основним місцем роботи.
Розділом 1 «Освіта» Переліку №909 передбачені, зокрема, у загальноосвітніх навчальних закладах:
учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, педагоги організатори.
До матеріалів електронної пенсійної справи позивачки долучено довідку від 03.11.2025 №01-24/66, видану Мучищівським ліцеєм Саранчуківської сільської ради, по якій зараховано стаж на спеціальних посадах (педагога організатора) період роботи з 23.01.1996 по даний час.
До стажу на спеціальних посадах не зараховано:
- період роботи з 01.09.1992 по 23.01.1996 на посаді кульорганізатора.
Стаж на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років складає 29 років 07 місяців 09 днів.
Оскільки, на дату досягнення пенсійного віку у позивачки не підтверджено 30 років стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому відсутнє право на виплату одноразової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.
На підставі викладеного представник третьої особи просив в задоволенні позову відмовити.
Ухвалою суду від 23.02.2026 продовжено строк розгляду справи на 2 місяці.
Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.
На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058).
24.09.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про нарахування грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п.7.1 розділу XV Закону №1058.
Розгляд вищевказаної заяви за принципом екстериторіальності було призначено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області.
Відповідачем за результатами розгляду заяви було прийняте рішення від 01.10.2025 № 192050005491 про відмову позивачу у нарахуванні грошової допомоги. Відмова мотивована ненаданням позивачем довідки про час перебування у відпустках без збереження заробітної плати.
Отримавши відмову, позивач повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою від 03.11.2025 про нарахування грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п.7.1 розділу XV Закону №1058 долучивши довідку від 01.08.2025 №118 про перейменування посади, а також довідку від 03.11.2025 №01-24/66 про підтвердження факту роботи в Мечищівському ліцеї Саранчуківської сільської ради та перебування у відпустках без збереження заробітної плати.
Розгляд вищевказаної заяви за принципом екстериторіальності було призначено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 17.11.2025 № 1900-0204-8/53348 спрямовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.11.2025 №192050005491 про відмову позивачу у нарахуванні грошової допомоги. Відмова аргументована тим, що до матеріалів ЕПС долучено довідку від 03.11.2025 № 01-24/66, видану Мечищівським ліцеєм Саранчуківської сільської ради, по якій зараховано стаж на спеціальних посадах (педагога організатора) період роботи з 23.01.1996 по даний час. Стаж на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років складає 29 років 07 місяців 09 днів, у зв`язку з чим відсутні підстави для призначення грошової допомоги відповідно до п.7.1 розділу X Закону № 1058 в розмірі 10 місячних пенсій.
Не погодившись із оскаржуваним рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом. 
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) (тут і надалі положення Закону наведені в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
В абзаці першому частини першої статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з абзацом першим частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року (абзац перший частини першої статті 26 Закону № 1058-IV).
Частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Абзацом першим частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Згідно з пунктом 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту «е» частини першої статті 55 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною першою статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 (далі Порядок № 1191).
Пунктом 2 Порядку № 1191 визначено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».
Згідно з пунктом 4 Порядку № 1191 страховий стаж, передбачений пунктами 2 і З цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету У країни одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати (пункт 7 Порядку №1191).
Розділом « 1. Освіта» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 (далі постанова № 909), передбачено, що до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи: в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах, зокрема: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи, в дошкільних навчальних закладах на посадах, зокрема: директори (завідуючі), вихователя-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи.
Відповідно до статті 11 Закону України від 11 липня 2001 року № 2628-ІІІ «Про дошкільну освіту» заклад дошкільної освіти це заклад освіти, основним видом діяльності якого є освітня діяльність у сфері дошкільної освіти, що реалізується на підставі ліцензії на провадження освітньої діяльності у сфері дошкільної освіти.
Згідно зі статтею 27 вищевказаного Закону учасниками освітнього процесу у сфері дошкільної освіти є, зокрема: педагогічні працівники: директори, заступники директора з навчально-виховної (виховної) роботи, вихователі-методисти, вихователі, старші вихователі, асистенти вихователів, вчителі (усіх спеціальностей), вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи, соціальні педагоги, інструктори з праці, інструктори з фізкультури, інструктори слухового кабінету, музичні керівники, керівники гуртків, студій, секцій, інших форм гурткової роботи та інші спеціалісти.
Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Порядок № 22-1).
Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу І «Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії» Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію).
Відповідно до абзацу сьомого пункту 1.8 розділу І «Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії» Порядку № 22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Згідно з підпунктом 8 пункту 2.1 розділу II Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи, що підтверджують право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону: трудова книжка, копія наказу (розпорядження) про звільнення або відомості про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб. У тих випадках, коли в трудовій книжці або відомостях про трудову діяльність у реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація, що підтверджує роботу на посадах і в закладах, установах державної та комунальної форми власності, передбачених постановами Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення», від 04 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», додаються уточнюючі довідки закладів, установ або їх правонаступників, інші документи, що підтверджують такі відомості.
Згідно з пунктом 4.1 розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Пунктом 4.2 розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно з абзацами другим, третім, четвертим, шостим пункту 4.3 розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Страховий стаж обчислюється по місяць, що передує місяцю подання особою відповідної заяви (досягнення особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи)).
Згідно з пунктом 4.7 розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.
Відповідно до абзацу першого пункту 4.10 розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Таким чином, для виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV необхідно дотримання сукупності таких умов:
- робота на день досягнення пенсійного віку у закладах освіти, на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років;
- стаж роботи на таких посадах на день досягнення пенсійного віку повинен складати не менше 30 років для жінок та 35 років для чоловіків;
- факт неодержання пенсійних виплат на день досягнення пенсійного віку.
При цьому, стаж роботи в закладах освіти на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, обчислюється органами Пенсійного фонду України за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01 січня 2004 року) на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV, за даними трудової книжки, а після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01 січня 2004 року) за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Проте, у тих випадках, коли в трудовій книжці або відомостях про трудову діяльність у реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація, що підтверджує роботу на посадах і в закладах, установах державної та комунальної форми власності, передбачених постановою № 909, то для підтвердження спеціального трудового стажу надаються уточнюючі довідки закладів, установ або їх правонаступників, інші документи, що підтверджують такі відомості.
Позивач звернулася до відповідача із заявою щодо нарахування одноразової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058.
При зверненні позивачем було надано трудову книжку, довідку форми ОК-5 (індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування).
В трудовій книжці НОМЕР_1 наявні записи про трудову діяльність в Мечищівському ліцеї Саранчуківської сільської ради, а саме: з 01.09.1992 по теперішній час.
Відповідачем відмовлено позивачу в призначенні грошової допомоги в розмірі десяти пенсій з підстав ненадання документів, в яких зазначена інформація про роботу без збереження заробітної плати.
Суд не погоджується з наведеними мотивами відповідача про відсутність підстав для виплати грошової допомоги, оскільки, відповідно до підпункту 8 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 надання уточнюючих довідок вимагається виключно у разі відсутності в трудовій книжці або відомостях про трудову діяльність у реєстрі застрахованих осіб інформації, що підтверджує роботу на посадах і в закладах, установах державної та комунальної форми власності, передбачених постановою № 909.
Окрім того, відмовляючи у призначенні одноразової грошової допомоги, з підстав відсутності інформації про перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати відповідач не врахував тієї обставини, що Порядком №1191 не передбачено виключення з періодів роботи періодів перебування у відпустці без збереження заробітної плати.
Враховуючи те, що навіть під час перебування у короткотермінових відпустках без збереження заробітної плати так чи інакше позивач продовжувала перебувати у трудових відносинах із роботодавцем, зазначені періоди, за їх наявності, мають бути включені до спеціального страхового стажу, тому правові підстави для виключення цих періодів із спеціального стажу відсутні.
Відповідно до приписів пункту 7-1 розділу XV Закону України №1058, встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення, та в цих приписах не наведено, що особи повинні надавати уточнюючі довідки щодо перебування цих осіб у відпустках без збереження заробітної плати.
Суд вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п.7.1 розділу XV Закону №1058, посилаючись на ненадання позивачем довідки про час перебування у відпустках без збереження заробітної плати.
Крім того, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.11.2025 №192050005491 позивачу відмовлено у нарахуванні грошової допомоги. Відмова аргументована тим, що до матеріалів ЕПС долучено довідку від 03.11.2025 № 01-24/66, видану Мечищівським ліцеєм Саранчуківської сільської ради, по якій зараховано стаж на спеціальних посадах (педагога організатора) період роботи з 23.01.1996 по даний час. Стаж на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років складає 29 років 07 місяців 09 днів, у зв`язку з чим відсутні підстави для призначення грошової допомоги відповідно до п.7.1 розділу X Закону № 1058 в розмірі 10 місячних пенсій.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) є спеціальним законом, яким визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Статтею 8 Закону № 1058, закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Так, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до п. 7-1 р. XV Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон - № 1058-IV) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Згідно із п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (Перелік № 909)), незалежно від віку.
Відповідно до п.2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, затвердженого Постановою Кабінет Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 (далі - Порядок № 1191) до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" і "ж" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, Переліком № 909.
Згідно із п.5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 01 жовтня 2011 року, призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Відповідно до статті 24 Закону України №1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон України №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за№1788-ХІІ.
Приписами статті 62 Закону №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також - Інструкція №58).
Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (пункт 1.1 Інструкції №58).
Як видно з матеріалів справи, відповідно до записів в трудовій книжці НОМЕР_2 , Позивач з 01.09.1992 по теперішній час працює у Мечищівському ліцеї Саранчуківської сільської ради, на посаді педагога-організатора.
В трудовій книжці НОМЕР_2 Позивача під порядковим номером « 6» міститься запис про початок роботи у Мечищівському ліцеї Саранчуківської сільської ради, а саме: « 01.09.1992. Прийнята на роботу культорганізатором Мечищівської середньої школи згідно строкового договору по 15 серпня 1995 року. Наказ №283-КА від 21.08.1992».
Під порядковим номером « 7» у трудовій книжці НОМЕР_2 є запис щодо надання декретної відпустки з 31.05.1993 по 15.09.1993 р. згідно лікарняного листа №327629 (Наказ по школі №254 від 31.05.1993).
Під порядковим номером « 8» у трудовій книжці НОМЕР_2 позивача наявний запис про надання відпустки по догляду за дитиною з 04 жовтня 1993 року по 5 серпня 1996 року (наказ по школі №98 від 02.09.1993).
Під порядковим номером « 9» у трудовій книжці НОМЕР_2 міститься наступний запис: « 23.01.1996. Дозволити вийти на роботу з відпустки по догляду за дитиною для виконання обов`язків педагогічного організатора з 23.01.1996. Наказ по школі №3 від 23.01.1996».
Під порядковим номером « 10» у трудовій книжці НОМЕР_2 позивача є запис про перейменування навчального закладу, а саме: « 01.09.2017. Мечищівська ЗОНІ І-ІІІ ступенів перейменована у Мечищівський НВК «ЗНЗ І-ІІІ ст. ДНЗ. Наказ з відділу освіти №120-од від 03 листопада 2017 року»».
У трудовій книжці НОМЕР_2 на сторінках 12-13 є запис про перейменування навчального закладу, а саме: «Перейменовано Мечищівський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів — дошкільний навчальний заклад Бережанської районної ради Тернопільської області у Мечищівський навчально- виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів -дошкільний навчальний заклад Саранчуківської сільської ради». Рішення III сесії 8 скликання Саранчуківської сільської ради від 16.12.2020 №22».
Далі у трудовій книжці НОМЕР_2 на сторінках 14-15 є запис про перейменування навчального закладу, а саме: «Перейменовано Мечищівський навчально- виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад Саранчуківської сільської ради на Мечищівський ліцей Саранчуківської сільської ради. Рішення сесії Саранчуківської сільської ради №924 від 12.11.2021».
Таким чином, в трудовій книжці НОМЕР_2 позивача містяться всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття на роботу, місце роботи, найменування посади та накази, на підставі яких Позивач прийнята на посаду (роботу), а також наявні назви підприємства, інформація про зміни назв підприємства, підписи та ПІБ відповідальних осіб, та відтиски печаток.
Позивачем при зверненні з заявою про нарахування грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п.7.1 розділу XV Закону №1058 було надано довідка від 01.08.2025 №118 про перейменування посади, а також довідку від 03.11.2025 №01-24/66 про підтвердження факту роботи в Мечищівському ліцеї Саранчуківської сільської ради та перебування у відпустках без збереження заробітної плати.
В довідці від 01.08.2025 №118, виданій відділом освіти Саранчуківської сільської ради зазначено, що ОСОБА_1 з 01.09.1992 була прийнята на роботу культорганізатором Мечищівської середньої школи. Також в довідці зазначено, що відповідно до наказу відділу освіти Бережанської районної ради народних депутатів від 28.12.1994 №310, посада культорганізатора перейменована на посаду педагога-організатора.
В довідці від 03.11.2025 №01-24/66 виданій Мечищівським ліцеєм Саранчуківської сільської ради зазначено, що ОСОБА_1 працює у Мечищівському ліцеї Саранчуківської сільської ради з 21.08.1992 по даний час. Також в довідці зазначені зміни у назвах посад, а саме:
- з 01 вересня 1992 року на посаді культорганізатора (згідно наказу відділу освіти Бережанської районної державної адміністрації від 21.08.1992 №283-к «А»);
- з 23 січня 1996 року по даний час на посаді педагога організатора (згідно наказу по загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів с. Мечищів від 23.01.1996 №3).
Посада «культорганізатора» була перейменована на посаду «педагога організатора» в Мечищівському ліцеї Саранчуківської сільської ради.
Вищевикладені обставини свідчать про те, що позивач працює в Мечищівському ліцеї Саранчуківської сільської ради з 21.08.1992 по даний час на посаді педагога організатора, тобто обіймає одну і ту саму посаду та має безперервний спеціальний стаж.
Проте, суд вважає, що відповідач при прийнятті рішення про відмову у нарахуванні грошової допомоги, здійснив розрахунок страхового стажу роботи позивача в Мечищівському ліцеї Саранчуківської сільської починаючи з 23.01.1996 по даний час, тобто протиправно не зарахував період роботи з 21.08.1992 по 22.01.1996.
Право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й виходом на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі № 462/5636/16-а, від 19.03.2019 року у справі № 466/5637/17.
Відповідно до п. 7 Порядку № 1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
На момент призначення пенсії спеціальний стаж позивача склав понад 30 років, тобто був достатнім для виплати їй грошової допомоги, передбаченої п.7-l p. XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV.
Такими чином, суд вважає, що відповідач протиправно не зарахував до спеціального стажу позивача період роботи з 21.08.1992 по 22.01.1996 в Мечищівському ліцеї Саранчуківської сільської, на посаді педагога організатора, у зв`язку з чим рішення від 10.11.2025 №192050005491 про відмову у виплаті грошової допомоги, передбаченої п.7-l p.XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, є незаконним.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьев проти України" від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).
Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.
При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Відповідно до частини третьої статті 23 Загальної декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської соціальної хартії та частин першої, третьої статті 46 Конституції України працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Відповідно до вимог ч. ч. 1,2, ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на орган державної влади, в даному випадку на Відповідачів.
Згідно п.3 ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.
Відповідно до ч.5 ст. 245 КАСУ, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти новий нормативно-правовий акт на заміну нормативно-правового акта, визнаного незаконним повністю або у відповідній частині.
На підставі вищенаведеного, суд вважає дії відповідача незаконними, а тому необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального спеціального стажу ОСОБА_1 період роботи з 21.08.1992 по 22.01.1996 в Мечищівському ліцеї Саранчуківської сільської та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошову допомогу, що не оподатковується, передбачену п. 7-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.
Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).
Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1211.20 грн. згідно квитанції від 11.12.2025.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.11.2025 №192050005491, у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій та не зарахування до спеціального стажу періоду роботи з 21.08.1992 по 22.01.1996.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального спеціального стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , період роботи з 21.08.1992 по 22.01.1996 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.11.2025 про призначення грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області сплачений судовий збір в розмірі 1211 грн (одна тисяча двісті одинадцять) 20 копійок. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 23 квітня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 ); 
відповідач:
- Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під.,2 пов.,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61022 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14099344); 
третя особа:
- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769) .
Головуючий суддя Подлісна І.М.