СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м. Харків Справа № 922/2828/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Стойка О.В., суддя Істоміна О.А. , суддя Попков Д.О.

за участю секретаря судового засідання Семченко Ю.О.
та представників учасників справи: 
від позивача – Кругленко М.С. – представник;
від відповідача – Маленко Ю.А. - представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Східбуд" на рішення Господарського суду Харківської області від 19.11.2025 у справі № 922/2828/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міра Енерго", м. Київ,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Східбуд", м. Харків,
про стягнення коштів
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2025року Товариство з обмеженою відповідальністю «Міра Енерго» (далі- Позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Східбуд» (далі- Відповідач) про стягнення попередньої оплати (авансу) за договором №016387-1 від 13.11.2023 року у розмірі 5 353 254, 42грн, пені у сумі 2 804 693, 43грн, а всього 8 157 947, 85грн. Також до відшкодування заявлений судовий збір у сумі 122 369, 22грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору №016387-1 від 13.11.2023 року в частині своєчасного виконання робіт, визначених умовами договору.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 19.11.2025 у справі №922/2828/25 позов задоволено, стягнуто з Відповідача на користь Позивача суму попередньої оплати (авансу) за договором №016387-1 від 13.11.2023 у розмірі 5 353 254,42грн, пеню у сумі 2 804 693, 43грн та судовий збір у розмірі 122 369, 22грн.
Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, за змістом якої просив означене рішення скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги Відповідач зазначає, що судом першої інстанції не було в повному обсязі досліджено всі обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а саме:
-суд першої інстанції не врахував, що Позивачем в порушення умов договору до початку виконання робіт не було передано Відповідачу необхідну для виконання усіх робіт за договором, у зв`язку з чим вважав, що перебіг строку виконання робіт за Договором не розпочався, а тому порушень цього строку з боку Відповідача не було.
- відсутність будівельної експертизи проєкту будівництва за спірним Договором і не передача такої експертизи разом з проєктною документацією у повному обсязі є порушенням господарського зобов`язання;
- Відповідач не мав змоги приступити у повній мірі до виконання усіх своїх зобов`язань (виконання усіх видів робіт) через відсутність у нього усієї документації (дозвільної, супроводжувальної тощо), необхідної субпідряднику для виконання усіх робіт за договором;
- передача будівельного майданчика і наявність підписаного акту прийому-передачі будівельного майданчика не є безумовним доказом того, що разом з будівельним майданчиком було передано і всю затверджену генеральним підрядником в обсязі, достатньому для виконання робіт проєктну документацію.
Також в апеляційній скарзі Відповідач просив суд стягнути з Позивача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000,00грн.
Позивач надіслав відзив на апеляційну скаргу Відповідача, в якому зазначив, що:
-у договорі відсутні положення, які б пов`язували початок виконання робіт з передачею субпідряднику проєктної та/або іншої документації, враховуючи, що будівельний майданчик був прийнятий Відповідачем 13.11.2023, а аванс отриманий 15.11.2023, у такому разі протягом наступних 2 днів Відповідач повинен був приступити до виконання робіт за Договором;
- умовами договору не передбачено обов`язку генерального підрядника з передачі субпідряднику проєктної документації у вигляді єдиного документа в повному обсязі до початку виконання субпідрядником будівельних робіт;
-сторони погодили порядок передачі субпідряднику окремими частинами по мірі необхідності виконання робіт, Відповідач жодних зауважень щодо повноти та порядку отримання ним проєктної документації не зазначив;
- посилання Відповідача щодо неможливості подання доказів у вигляді будівельної документації, не можуть братись судом до уваги, оскільки це не було предметом дослідження у суді першої інстанції, а Відповідачем не доведено неможливість їх подання до суду першої інстанції.
Від апелянта 06.03.2026 надійшли доповнення до апеляційної скарги, де він зазначає, що предметом договору №016387-1 є реконструкція ПС 330 кВ Північного ТУОМ з влаштуванням фізичного захисту автотрансформатора АТ-2 (016387 (інвентарний номер)) 45454000-4, проте, в акті виконаних наданому Позивачем у предметі виконаних робіт за договором зазначено інвентарний номер №180556, але в договорі зазначений об`єкт з інвентарним номером №016387.
Від Позивача 07.03.2026 надійшли заперечення на доповнення до апеляційної скарги за мотивами закінчення строку для їх подання.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2025, для розгляду справи №922/2828/25 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Східбуд» задоволено; рішення Господарського суду Харківської області від 19.11.2025 у справі №922/2828/25 скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.04.2026 року (колегія суддів: головуючий суддя Малашенкова Т.М., Бенедисюк І.М., Власов Ю.Л.) касаційну скаргу Позивача задоволено частково; постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 у справі № 922/2828/25 скасовано; справу № 922/2828/25 передано на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.
У якості підстав до скасування означеної постанови апеляційного суду Верховний Суд вказав порушення апеляційною інстанцією вимог ст.ст. 165, 266, 269, 270, 275 ГПК України, оскільки відкривши апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача фактично переглянув рішення суду першої інстанції з урахуванням інших (додаткових) підстав та обґрунтувань, на які Відповідач вказав виключно у доповненні до апеляційної скарги, поданого з порушенням процесуальних строків. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2026 року в порядку ст. 32 ГПК України справу передано на розгляд колегії суддів Стойка О.В., Істоміна О.А., Попков Д.О.
Ухвалою судової колегії від 14.05.2026 року у справі №922/2828/25 прийнято до розгляду апеляційну скаргу Відповідача, справу призначено на 01.06.2026 о 13:30.
Відповідачем на адресу суду 24.05.2026 надано клопотання про дослідження доказів, а саме: акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в від 19.11.2024, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою КБ-3 за листопад 2024 року від 19.11.2024, розрахунку № 6 «Кошти на покриття адміністративних витрат будівельних організацій», розрахунок № 5 «Кошторисний прибуток», підсумкову відомість ресурсів до Акта приймання №1, розрахунок №1-2 загальновиробничих витрат до Акта №1, витребування оригіналів означених документів та призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів, яке обґрунтоване необхідністю виконання вказівок Верховного Суду, викладених у п. 9.4. постанови від 28.04.2026, оскільки якщо суд вважатиме означені документи істотними для вирішення спору, то без дослідження їх оригіналів, а також спеціальних знань, означене виконати неможливо.
Позивач надіслав заперечення на означене клопотання за мотивами того, що Відповідач з таким клопотанням до суду першої інстанції не звертався; вважав таке призначення недоцільним, оскільки позовні вимоги не ґрунтуються на акті №1 приймання виконаних будівельних робіт від 19.11.2024р. та довідці про вартість виконаних будівельних робіт. 
Ухвалою судової колегії, занесеної до протоколу судового засідання від 01.06.2026, відмовлено у задоволенні означеного клопотання за необґрунтованістю, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.
За частиною 2 статті 98 ГПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
В силу вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
- для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
- жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Така правова позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №907/425/16 та від 24.01.2018 у справі №917/50/17.
Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Предметом спору в межах даної справи є наявність обов`язку Відповідача повернути Позивачу суму попередньої оплати (авансову плату) за Договором № 016387-1 від 13.11.2023 року.
Встановлено, що у заявленому Відповідачем клопотанні про призначення судової експертизи останнім не зазначено обставин, для з`ясування яких необхідні спеціальні знання та без яких встановити відповідні обставини неможливо, зазначене клопотання містить лише твердження про необхідність призначення експертизи та перелік питань експерту.
До того ж, позовні вимоги Позивача не ґрунтувались на тих доказах, експертне дослідження яких вимагає Відповідач, вказівок щодо дослідження саме цих доказів, Верховний Суд у постанові від 28.04.2026, не надавав.
Крім того, всупереч вимогам ч. ч. 2, 3 ст. 269 ГПК України Відповідачем не зазначено причини та не надано доказів неможливості заявлення клопотання про призначення експертизи до суду першої інстанції, з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
За таких обставин законні підстави до призначення судової експертизи в даній справі відсутні.
Наведеним також спростовується необхідність витребування заявлених Відповідачем оригіналів документів.
У судовому засіданні 01.06.2026 за участю представників обох сторін було оголошено перерву до 29.06.2026 о 11:45; з метою виконання вказівки суду касаційної інстанції, необхідності забезпечення всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та доказів на їх підтвердження, ухвалою суду витребувано у сторін пояснення щодо обставин справи.
Позивач на виконання ухвали суду надіслав пояснення у справі, зазначивши наступне:
-проектна та інша дозвільна документація була передана Відповідачу в повному обсязі в межах строку дії Договору №016387-1 від 13.11.2023 року на підставі заключного акта №1 приймання-передачі проектної документації від 05.06.2024 року, який підписано директором Відповідача без зауважень щодо строків, обсягу та змісту переданої документації;
- Відповідач мав змогу звернутись до Позивача з вимогою про надання будь-якої документації, однак жодних заходів щодо її отримання не вжив.
Від Відповідача також надійшли пояснення на виконання ухвали суду від 01.06.2026, в яких останній зазначав, що Позивач обґрунтовує свої вимоги посиланням на акт приймання виконаних будівельних робіт від 19.11.2024 року, який містить інвентарний номер 180556, тоді як предметом Договору №016387-1 є об`єкт з інвентарним номером 016387, тобто ці об`єкти є різними.
До означених пояснень Відповідачем додано копії платіжних інструкцій за період вересень –жовтень 2025 року.
Позивач надіслав заперечення проти долучення додаткових доказів за мотивами порушення Відповідачем приписів ч.ч.3, 4 ст. 80 ГПК України та відсутності обґрунтування неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції.
Судова колегія не приймає до уваги додані Відповідачем додаткові докази, оскільки відповідно до вимог ст.269 ГПК України ним не заявлено клопотання про їх долучення до матеріалів справи з обґрунтуванням причин неможливості подання до суду першої інстанції.
У судовому засіданні 29.06.2025р. кожен з представників сторін підтримували раніше надані пояснення.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Отже, з урахуванням вказівок Верховного Суду, викладених в постанові від 28.04.2026 року в даній справі, судова колегія досліджує процесуальну правомірність подання Відповідачем доповнень до апеляційної скарги 06.03.2026, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.
Згідно ч.1 ст.266 ГПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.
Оскільки, повний текст оскаржуваного рішення підписано 01.12.2025року, встановлений ст. 256 ГПК України строк на апеляційне оскарження у даній справі закінчився 22.12.2025.
Згідно ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, оскільки відповідні доповнення до апеляційної скарги були подані з пропуском строку на апеляційне оскарження, колегія суддів залишає такі доповнення до апеляційної скарги без розгляду, а доводи Відповідача щодо незгоди з рішенням суду першої інстанції розглядаються тільки в межах доводів апеляційної скарги.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:
-укладення 13.11.2023 року між Позивачем, як генеральним підрядником та Відповідачем, як субпідрядником Договору № 016387-1, предметом якого є реконструкція ПС 330 кВ Північного ТУОМ з влаштуванням фізичного захисту автотрансформатора АТ- 2 (інв. № новий), (016387) 45454000-4 Реконструкція, в межах якого Відповідач зобов`язався виконати за завданням Позивача комплекс робіт з реконструкції ПС 330 кВ «Білоцерківська» з влаштуванням фізичного захисту автотрансформатора АТ-2 (інв № новий), Київська обл., Білоцерківськй р-н, с. Томилівка, вул. Узинська, 10, з передачею Позивачу результату робіт (закінчені роботи), а Позивач зобов`язався відповідно до Правил безпечної експлуатації електроустановок організувати допуск Підрядника до фронту робіт (будівельного майданчика), передати затверджену Генеральним підрядником в обсязі достатньому для виконання робіт проектну документацію, прийняти належно виконані роботи та здійснити оплату прийнятих належно виконаних робіт на умовах Договору (далі-Договір);
-підписання між сторонами додатків до договору, а саме: № 1 завдання на виконання робіт «Реконструкція ПС 330 кВ «Білоцерківська» з влаштування фізичного захисту автотрансформатора АТ-2 (інв № новий), Київська обл., Білоцерківський р-н., с. Томилівка, вул. Узинська, 10»; № 2 локальний кошторис на будівельні роботи № 02-01-01 на будівельні роботи. Захист АТ 330, локальний кошторис на будівельні роботи № 02-01- 02 на зовнішні мережі Будівельні роботи. Захист АТ 330;
- підписання 13.11.2023 року сторонами акту прийому передачі будівельного майданчика;
-підписання 12.02.2024 року сторонами додаткової угоди № 2 до Договору, щодо викладення пункту 15.1. розділу 15 «Строк виконання зобов`язань та строк дії договору» в новій редакції, за змістом якої сторонами узгоджено графік виконання робіт (додаток № 3, додаток 3.1.), граничний строк виконання субпідрядних робіт до 04.04.2024 року, початок виконання робіт- протягом 2 днів з моменту отримання від генерального підрядника авансу, але не раніше допуску субпідрядника до фронту робіт (будівельного майданчику), строк дії договору - до 30.04.2024 року (включно), а в частині розрахунків до повного виконання;
-підписання сторонами додаткової угоди № 3 до Договору, якою внесено зміни до вищенаведного пункту 15.1. розділу 15 «Строк виконання зобов`язань та строк дії договору» яким продовжений строк виконання робіт до 24.05.2024 року та строк дії Договору до 24.06.2024 року;
-перерахування Позивачем на рахунок Відповідача грошових коштів у якості попередньої оплати на загальну суму 9000000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, а саме: від 15.11.2023 року № 631 на суму 1500000,00 грн.; від 17.11.2023року № 653 на суму 500000,00 грн.; від 28.11.2023 року № 722 на суму 1000000,00 грн.; від 07.05.2024 року № 205 на суму 4 000000,00 грн.; від 15.05.2024 року № 247 на суму 2000000,00 грн.;
-направлення Позивачем на адресу Відповідача листа вих. № 393/08-24 від 26.08.2024 року, у якому останній, просив терміново розпочати передачу виконаних субпідрядником робіт на об`єкті ПС 330 кВ «Білоцерківка»;
-направлення Позивачем на адресу Відповідача вимоги про повернення авансових платежів вих. № 543/10-24 від 31.11.2024 року у якій Позивач просив повернути суму попередньої оплати (авансового плату) за Договором № 016387-1 від 13.11.2023 року.
Зазначені обставини сторонами не оспорюються.
За твердженням Позивача, Відповідачем в порушення умов Договору роботи було виконано частково на загальну суму 3 646 745,58 грн. (з ПДВ), про що свідчить підписаний між сторонами акт №1 приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ- 2в) від 19.11.2024 року, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма №КБ-3) від 19.11.2024 року, проте решта робіт не виконана, аванс не повернутий.
Оскільки, ані повернення суми залишку сплачених коштів за договором, ані доказів щодо повного виконання робіт за Договором Відповідачем надано не було, Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення попередньої оплати (авансу) за Договором № 016387-1 від 13.11.2023 року у розмірі 5 353 254,42 грн. та пені у сумі 2 804 693,43 грн за порушення строків виконання зобов`язань (виконання робіт).
Відповідач в суді першої інстанції заперечував проти позову за наступними підставами:
-Позивачем у порушення умов Договору до початку виконання робіт не було передано проектну ті іншу документацію (дозвільну, супроводжувальну і т. ін), необхідну Відповідачу для виконання усіх робіт за Договором;
-через не передання проектної і іншої документації, з урахуванням вимог п. 15.1. Договору, Відповідач вважав, що перебіг строку виконання робіт за Договором не розпочався.
Інших заперечень щодо покладених Позивачем в обґрунтування позову обставин Відповідачем не заявлено.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що різниця вартості виконаних Відповідачем робіт за Договором та суми внесеної Позивачем передоплати за становить 5 353 254,42 грн (9 000 000 грн авансового платежу - 3 646 745,58 грн - сума за актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт від 19.11.2024), а закінчення строку виконання робіт та строку дії Договору є підставою для стягнення з Відповідача авансового платежу у розмірі 5 353 254,42 грн (незалежно від того, з чиєї вини відбулося невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс) та нарахованої Позивачем суми пені за порушення строків виконання зобов`язань (виконання робіт) у розмірі 2 804 693,43 грн. за період 25.05.2024 року по 18.11.2024 року (нарахованих на суму 15298490,00,00 грн.) та з 19.11.2024 року по 25.11.2024 року (нарахованих на суму 11651744,42 грн.). 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що їх не спростовують, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Статтею 875 ЦК України встановлено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.
До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Відповідно до ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.
За умовами п.15.1. Договору (тут і далі в редакції Додаткової угоди №3 від 05.04.2024 року) сторони домовились, що невід`ємною частиною даного договору є графік виконання робіт (додаток № 3, додаток 3.1., додаток 3.2.) у якому визначається дати початку та закінчення усіх видів (етапів, комплексі) робіт, передбачених цим договором, але субпідрядник повинен виконати роботи до 24.05.2024 року. Субпідрядник зобов`язаний розпочати виконання робіт протягом 2 днів з моменту отримання від генерального підрядника авансу, але не раніше допуску субпідрядника до фронту робіт (будівельного майданчику). Договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 24.06.2024 року (включно), а в частині розрахунків до повного виконання.
Як встановлено судом першої інстанції, 13.11.2023 року між сторонами було підписано акт прийому передачі будівельного майданчика.
В подальшому, Позивачем на адресу Відповідача було направлено лист вих.№393/08-24 від 26.08.2024, у якому останній просив терміново розпочати передачу виконаних субпідрядником робіт на об`єкті ПС 330 кВ «Білоцерківка».
Також судом першої інстанції встановлено факт перерахування Позивачем Відповідачу 9 000 000, 00грн попередньої оплати, про що свідчать платіжні доручення а саме: від 15.11.2023 №631 на суму 1 500 000, 00грн; від 17.11.2023 №653 на суму 500 000,00грн; від 28.11.2023 №722 на суму 1 000 000, 00грн; від 07.05.2024 №205 на суму 4 000000, 00грн; від 15.05.2024 №247 на суму 2 000 000, 00грн.
З огляду на приписи п. 15.1. Договору, Відповідач повинен був розпочати роботи з 17.11.2023.
Проте, станом на момент розгляду справи в господарському суді першої інстанції Відповідач виконав частково роботи на загальну суму 3 646 745, 58грн (з ПДВ), про що свідчить підписаний між сторонами акт №1 приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) від 19.11.2024 року, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма №КБ-3) від 19.11.2024, перерахований Позивачем аванс у розмірі 5 353 254,42 грн. не повернув.
Пунктом 3.6. Договору передбачено, що у разі порушення договірних зобов`язань з вини субпідрядника, всі авансові платежі, які не підтверджені відповідними актами, підлягають поверненню Генеральному підряднику протягом 2 (двох) робочих днів з дня отримання відповідної вимоги Генерального підрядника з урахуванням процентів за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 Цивільного кодексу України, у розмірі облікової ставки НБУ від суми авансового платежу за кожен день користування авансом, починаючи з дня порушення договірних зобов`язань субпідрядником і до дня повернення невитраченого авансу, незалежно від того, припинені зобов`язання за договором на дату отримання вимоги Генерального підрядника чи ні.
Крім того, пунктом 16.8. Договору визначено, що у разі коли правова підстава для утримання авансу субпідрядником відпала (розірвання договору, відмова від зобов`язань, тощо), усі авансові платежі, які не підтверджені відповідними актами, підлягають поверненню генеральному підряднику протягом 3 банківських днів з дня розірвання договору чи отримання відповідної вимоги генерального підрядника.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду , яка викладена в постанові від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17). 
Таким чином, невиконання Відповідачем робіт в повному обсязі у встановлений Договором строк, є підставою для стягнення з нього на користь Позивача суми отриманих авансових платежів в розмірі, що не покритий актом №1 приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) від 19.11.2024 року, та становить 5353254,42 гривень.
При цьому, у матеріалах справи наявна вимога Позивача вих. № 543/10-24 від 31.11.2024 року, у якій просив повернути суму попередньої оплати (авансового плату) за Договором № 016387-1 від 13.11.2023 року.
Доводи апеляційної скарги Відповідача щодо порушення Позивачем умов Договору в частині непередання необхідної для виконання проєктної та іншої документації, спростовується наявним в матеріалах справи актом №1 від 05.06.2024, який підписано посадовими особами обох сторін без зауважень.
За змістом означеного акту Позивач передав, а Відповідач прийняв документацію за проєктом «Реконструкція ПС 330 кВ «Білоцерківська» з влаштування фізичного захисту автотрансформатора АТ-2 (інв № новий), Київська обл., Білоцерківський р-н., с. Томилівка, вул. Узинська, 10».
В матеріалах справи відсутні докази звернення Відповідача до Позивача з листами/вимогами щодо необхідності передання такої документації.
Щодо різниці у інвентарних номерах - об`єкт з інвентарним номером №016387, зазначений у договорі, і об`єкт з інвентарним номером №180556, зазначений в акті приймання виконаних будівельних робіт від 19.11.2024 року, то з огляду на інші реквізити цього документу, зокрема, найменування об`єкту, його адреси, характеру робіт та посилання на Договір, вбачається що зазначені роботи виконувалися Відповідачем та приймалися Позивачем саме в межах Договору.
Крім того, відповідно до вимог ч.4 ст.165 ГПК України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що у Відповідача виник обов`язок щодо повернення авансового платежу в сумі 5 353 254,42 грн. та правомірно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача попередньої оплати.
Також, Позивачем здійснено нарахування Відповідачу за порушення строків виконання робіт пені у сумі 2 804693,43 грн. відповідно до наданого розрахунку за період:
- з 25.05.2024 року по 18.11.2024 року (нарахованих на суму 15 298 490,00грн.),
- з 19.11.2024 року по 25.11.2024 року (нарахованих на суму 11 651 744,42 грн.).
Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойка (пеня, штраф) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно положень пункту 11.3 Договору сторони погодили, що за порушення строків виконання зобов`язань (виконання робіт, поставки матеріальних ресурсів тощо), субпідрядник сплачує генеральному підряднику пеню згідно з частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України у розмірі 0,1 % вартості зобов`язань, строк виконання яких порушений, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів, субпідрядник повинен додатково сплатити генеральному підряднику штраф у розмірі 7 % від вказаної вартості.
Оскільки Відповідачем було порушено строки виконання робіт за Договором, судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду про стягнення з Відповідача суми пені у розмірі 2 804 693, 43грн. на підставі пункту 11.3 Договору.
Інших доводів на спростування означеного апеляційна скарга Відповідача не містить.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи означене рішення, в повній мірі дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.
На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Харківської області від 19.11.2025 року у справі №922/2828/25 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на заявника апеляційної скарги у тому числі і заявлені ним витрати на правничу допомогу.
Також, відповідно до вимог зазначеної норми, за результатами розгляду справи судова колегія вважає за необхідне здійснити розподіл судових витрат за подання касаційної скарги і віднести їх на Відповідача у справі.
Таким чином, сума судового збору за подання касаційної скарги, яка була сплачена Позивачем на підставі платіжної інструкції №320 від 19.03.2026 у розмірі 195 790,75грн підлягає відшкодуванню останньому за рахунок Відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Східбуд" на рішення Господарського суду Харківської області від 19.11.2025 у справі № 922/2828/25– залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Харківської області від 19.11.2025 року у справі №922/2828/25 – залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної та касаційної інстанцій, віднести на Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Східбуд".
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Східбуд" (61166, м. Харків, вул. Іванівська, буд. № 1, офіс № 34, ЄДРПОУ 31234803) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Міра Енерго" (02225, м. Київ, вул. Оноре де Бальзака, буд. 16, ЄДРПОУ 41891743) витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 195 790,75грн.
Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.
Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.
Повний текст постанови підписано 03.07.2026.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя О.А. Істоміна 

Суддя Д.О. Попков