Справа № 243/1543/26
Номер провадження 3/243/995/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Гончарова А.О., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця, який мешкає за адресою:  АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),
ВСТАНОВИВ:
17.02.2026 о 10 годині 34 хвилин в с. Майдан, Краматорського району, Донецької області, по вул. Центральна, 76, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Fiat Ducato номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Представник особи, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 – адвокат Рудницька А.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2236 від 27.08.2021), яка діє на підставі ордеру про надання правничої допомоги серія ВІ № 1276399 від 17.03.2026, виданого на підставі договору про надання правничої допомоги/ доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги № від 28.02.2026, направила до суду клопотання про закриття провадження по справі, обгрунтувавши наступним. Зазначила, що ОСОБА_1 категорично не погоджується із висунутим проти нього обвинуваченням і вважає, що провадження у розглядуваній відносно нього справі підлягає закриттю на підставі п. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із вчиненням дій у стані крайньої необхідності та через відсутність в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення через грубі процедурні порушення. Зазначила, що ОСОБА_1 інкримінується відмова від проходження лише і виключно медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що свідчить фабула протоколу, однак, відмова особи від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, при умові, що водію не інкримінується відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу, на думку сторони захисту, не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того зазначила, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, який обіймає посаду «водій-санітар відділення забезпечення взводу медичної роти військової частини НОМЕР_3 », що підтверджується Військовим квитком (серія НОМЕР_4 ) та Довідкою Форми 5 № 2367 від 25.02.2026 р.. Автомобіль FIAT DUCATO (д/н НОМЕР_2 ), яким він керував, належить В/Ч НОМЕР_3 та використовується для медичного забезпечення. Відповідно до Довідки ВЧ НОМЕР_3 (Форма 6) № 2515 від 04.03.2026 р., ОСОБА_1 саме в період з 10.02.2026 по 20.02.2026 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, перебуваючи в районі н.п. Слов`янськ. Був за кермом службового автомобілю В/Ч та виконував бойове завдання, про що прямо заявив на відеозаписі. Сторона захисту ствердила, що огляд діючого військовослужбовця ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений працівником поліції, а не інспектором військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, тому процедура огляду діючого військовослужбовця на стан сп`яніння на думку представника, проведено неуповноваженою особою, з порушенням вимог ст. 266-1 КУпАП, Положення про органи безпеки дорожнього руху Міністерства оборони України, затвердженого Наказом Міністра оборони України 01.11.1999 № 330 (у редакції наказу Міністра оборони України 15.05.2007 № 243 ). Як зазначила адвокат, оскільки розглядуваній справі протокол про адміністративне правопорушення був складений неуповноваженою особою, а тому такий протокол є недопустимими доказами у справі.
З огляду на вищевикладене, сторона захисту просила провадження у даній справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Також стороною захисту заявлено клопотання про призначення ОСОБА_1 покарання з урахуванням принципу індивідуалізації, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України та виконує конституційний обов`язок з захисту Вітчизни, що підтверджується довідкою форми 5 № 2367 від 25.02.2026 та записів у військовому квитку (серія НОМЕР_4 ), відповідно до яких солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізаціїна особливий період у військовій частині НОМЕР_3 на посаді «водій-санітар». Крім того, зазначила, що згідно з довідкою форми 6 № 2515 від 04.03.2026 та офіційним клопотанням командира В/Ч НОМЕР_3 № 2923 від 13.03.2026, ОСОБА_1 бере безпосередню участь у бойових діях у Краматорському районі Донецької області та цілодобово залучений до евакуації поранених і виконання бойових завдань. На переконання сторони захисту, у разі доведення вини ОСОБА_1 буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним інших адміністративних правопорушень у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. 00 коп. та застосувати за аналогією закону ст. 69 КК України і не призначити йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік.
Представник особи, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 – адвокат Рудницька А.В., в судовому засіданні провину ОСОБА_2 не визнала, підтримала доводи зазначені у клопотанні про закриття провадження. Додатково зауважила, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_2 відмовитися від огляду на стан сп`яніння, та така пропозиція мотивована «прискоренням процесу» на яку ОСОБА_2 погодився, оскільки він зазначив працівникам, що поспішає по виконанню бойового розпорядження. Крім того, звернула увагу, що працівниками поліції не були озвучені ознаки сп`яніння, що підтверджується відеозаписом, а вживання ОСОБА_2 алкогольних напоїв (пива), як ствердив сам ОСОБА_2 , відбувалось у значний проміжок часу після якого ОСОБА_2 сів за кермо. 
Також адвокат підтримала доводи щодо порушення процедури огляду ОСОБА_2 як військовослужбовця, про що долучила довідку № 4730 від 28.04.2026, видану командиром ВЧ НОМЕР_3 підполковником ОСОБА_3 , відповідно до якої солдат ОСОБА_2 проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_3 на посаді водій-санітар забезпечення взводу забезпечення медичної роти ВЧ НОМЕР_3 . 17.02.2026 солдатОСОБА_2 поспішав на виконання бойового завдання, пов`язаного з забезпеченням бойової діяльності підрозділу. Його своєчасне прибуття до місця виконання завдання було необхідним для належного виконання поставлених командуванням завдань в умовах бойової обстановки. 
Особа, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , будучи повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи в судовому засіданні участь не приймав, враховуючи, що він скористався правом передбаченим ст. 268 КУпАП та звернувся за юридичною допомогою адвоката, який в судовому засіданні висловив свою позицію щодо закрити провадження в справі, а тому суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за його відсутності.
Суд, заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 – адвоката Рудницьку А.В., дослідивши надані матеріали справи про адміністративне правопорушення та надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до загальних положень Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, правила, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Відповідно до п.2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Складом адміністративного правопорушення, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедура проведення огляду особи на визначення стану сп`яніння регулюється вимогами ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).
За змістом частин 1-2 статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно п. 3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно п. 6-7 Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
В силу положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію та обставини правопорушення, а доказами у справі є, зокрема, пояснення особи, що притягується до відповідальності, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.
Провина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№593676 від 17.02.2026, з якого слідує, що 17.02.2026 о 10 годині 34 хвилин в с. Майдан, Краматорського району, Донецької області, по вул. Центральна, 76, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Fiat Ducato номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився;
- актом огляду та направленням на огляд ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 17.02.2026 о 10-44 год. до КЛПУ «Медичний центр м. Слов`янська» у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, в якому мається відмітка про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду;
- актом прийому передачі транспортного засобу Fiat Ducato номерний знак НОМЕР_2 від 17.02.2026;
-довідкою, відповідно до якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_5 від 29.04.2017 категорії «А,А1,В,В1,С,С1,СЕ»;
-файлами відеозапису на оптичному диску долученого до протоколу, Міщенко 130 КУпАП (1).MP4, Міщенко 130 КУпАП (2).MP4, які бувли переглянуті в судовому засіданні за клопотанням представника, з яких вбачається, що 17.02.2026 о 10 годині 34 хвилин ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Fiat Ducato, був зупинений працівниками поліції, за порушення ПДР, а саме за тріщину на лобовому склі авто більше 3 см (00:00-00:26), під час спілкування працівником поліції повідомлено ОСОБА_1 , що у нього вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, після озвучення таких: тремтіння пальців рук, почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота (01:58, 02:42), ОСОБА_1 підтвердив вживання алкогольних напоїв напередодні ввечері (вжив 1 пляшку пива) (02:07), йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою Алкотестер Drager (02:46) або у медичному закладі (02:50), на що ОСОБА_1 відмовився проходити такий, зазначивши, що поспішає по службових справах у м. Краматорськ (03:00). Після повідомлення працівником поліції, що за таке правопорушення передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 були роз`яснені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та положення ст. 63 Конституції України (04:00-04:35), складено протокол за ст. 130 КУпАП.
Досліджений відеозапис здійснено на підставі п. 1ст.40 Закону України «Про національну поліцію», з метою фіксування правопорушення та у відповідності до вимог ч.2ст. 266 КУпАП, у зв`язку з чим, виходячи із положень ст. 251 КУпАП, він є джерелом належних доказів у справі про адміністративне правопорушення.
Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних у них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення і жодних сумнівів своєї достовірності не викликає.
Отже заперечення представника у судовому засіданні щодо відсутності доказів, що працівниками поліції не були озвучені ОСОБА_1 ознаки сп`яніння спростовується відеозаписом. 
Крім того суд, на заперечення сторони захисту щодо вживання ОСОБА_1 напередодні алкогольних напоїв зауважує, що вживання алкогольних напоїв напередодні керування автомобілем має низку фізіологічних наслідків для організму, які тривають від кількох годин до доби і довше, зокрема швидкість виведення алкоголю є індивідуальною і залежить від ваги, стану та кількості випитого, тому такі заперечення судом не приймаються до уваги.
Отже, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, що само собою утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При цьому, ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.5 ПДР України, а саме відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Словосполучення в законі «огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння….» охоплює повністю процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, тобто як фіксацію огляду так і фіксацію процедури відмови водія від огляду. При цьому, доказами має бути відеофіксація відмови від огляду.
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що водій ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі водій відмовився, що зафіксовано поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису у відповідності до статті 266 КУпАП.
Відповідно до відеофіксації самої події, згідно яких водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, чим за складеним протоколом порушив п. 2.5 ПДР.
У зв`язку з чим доводи сторони захисту що фабула протоколу суперечать і не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими, будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для визнання протоколу не належним доказом судом не встановлено. 
Твердження сторони захисту щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП працівником поліції (інспектором), який не проводив процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`яніння в порядку ст. 266 КУпАП, а тому такий протокол є недопустимими доказами у справі, суд зазначає наступне.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 221, протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції), в тому числі й за статтею 130 КУпАП.
Передбачене п. 22 ст. 7 Закону України «Про військову службу правопорядку у Збройних силах України» право військовослужбовців служби правопорядку, направляти у разі необхідності на медичний огляд водіїв військових транспортних засобів, не є виключним правом тільки військовослужбовців військової служби правопорядку. Таке право згідно чинного законодавства мають і поліцейські, а відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 серії ЕПР1№593676 від 17.02.2026, складений інспектором ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Сінкевичем В.А., тобто складений посадовою особою органів Національної поліції, який здійснював несення служби у складі екіпажу під час патрулювання на службовому автомобілі, що відповідає вимогам ст. 255 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№593676 від 17.02.2026 складений відповідно до вимог ст. 254, 256 КУпАП та підстав для визнання його недопустимим доказом суд не вбачає. 
Крім того, дії працівників поліції щодо спонукання ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та правомірності в т.ч. складання протоколу, в окремому судовому порядку оскаржені не були, доказів такого матеріали справи не містять, зокрема відеозапис, розцінюються судом як припущення, що не ґрунтуються на доказах, та сприймаються судом, як спосіб захисту.
Стосовно доводів адвоката, що на момент зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 був за кермом службового автомобілю В/Ч та виконував бойове завдання, суд зазначає, що долучена представником довідка ВЧ НОМЕР_3 (Форма 6) № 2515 від 04.03.2026 р., дійсно підтверджує, що ОСОБА_1 в період з 10.02.2026 по 20.02.2026 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, перебуваючи в районі н.п. Слов`янськ. Між тим як зафіксовано відеозаписом, події з моменту зупинки тз та складання протоколу склали 30 хвилин, та в подальшому тз був переданий старшому техніку роти ВЧ НОМЕР_3 головному сержанту ОСОБА_4 , що підтверджується актом прийому передачі транспортного засобу Fiat Ducato номерний знак НОМЕР_2 від 17.02.2026, що займало ще більше часу, а тому не доводить виконання ОСОБА_1 термінового бойового розпорядження/наказу командира під час зупинки транспортного засобу Fiat Ducato номерний знак НОМЕР_2 17.02.2026 о 10 годині 34 хвилин в АДРЕСА_2 , та не підтверджується долученою довідкою № 4730 від 28.04.2026, яка не містить зазначення місця та часу, та розцінюється судом як така, що має інформативний характер та підтверджує лише суб`єктивні обставини «поспішав».
Крім того, суд наголошує, що відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.
Згідно п. 6-7 Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Отже, проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки не потребувало багато часу і не могло би бути перешкодою у виконанні будь-яких військових обов`язків ОСОБА_1 .
Суд звертає увагу, що ОСОБА_2 підтвердив перебування за кермом автомобіля після вживання напередодні алкогольних напоїв, що є неприпустимим в розумінні ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а саме у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_2 реалізував своє право керувати транспортним засобом, а значить погодився виконувати додатково покладені на нього обов`язки, встановлені нормами законодавства України, в тому числі і Правилами дорожнього руху України, пункт 2.5 яких зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тож, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, тоді як ОСОБА_2 на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.
Таку позицію сторони захисту суд сприймає як спосіб захисту та спробу уникнути від адміністративної відповідальності та як наслідок адміністративного стягнення.
Стосовно доводів захисника, що у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому огляд на стан сп`яніння повинен проводитися відповідно до порядку передбаченого ст.266-1 КУпАП та Постановою Кабінету міністрів України від 12.01.2024 № 32, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Виходячи з аналізу вказаних норм, посилання адвоката на вимоги ст. 266-1 КУпАП, не є слушними, оскільки вказана норма статті передбачена лише для тих військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
При цьому, огляд саме водія, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння проводиться на підставі ст. 266 КУпАП, не залежно від його статусу та місця роботи.
Факт перебування його у якості військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідності проведення огляду в особливому порядку. Отже, в даному випадку ОСОБА_1 , як суб`єкт правопорушення є саме водієм, а тому огляд на стан сп`яніння обґрунтовано проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та відповідно протокол складено саме за ст. 130 КУпАП, як водія, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на вимогу поліцейського.
Крім того, адвокат просить врахувати те, що дії ОСОБА_2 можна розцінити як крайню необхідність. Такі доводи суд вважає непереконливими та недоведеними, зважаючи на наступне.
Відповідно до ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Згідно ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.
Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.
Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо.
Таким чином, вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.
Відповідно до матеріалів справи та долучених доказів, а також тверджень сторони захисту в судовому засіданні, доказів, того що дії ОСОБА_2 не могли бути усунена іншим шляхом, не надано.
А отже, на думку суду, ОСОБА_2 не діяв в стані крайньої необхідності.
Всі викладені письмово та висловлені в судовому засіданні аргументи та заперечення адвоката не є суттєвими та фундаментальними порушеннями, які б впливали на склад адміністративного правопорушення та такими, що доводять невинуватість ОСОБА_2 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, а отже не є підставою для задоволення його клопотання про закриття провадження у справі.
Щодо клопотання адвоката про застосування положень ст. 69 КК України та не застосування до ОСОБА_2 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд зазначає, що у санкції ст. 130 КУпАП законодавець не передбачив можливість альтернативи основного та додаткового покарань.
Застосовуючи для вирішення по суті даного клопотання, аналогію закону, суддя зазначає, що підставами застосування ст. 69 КК України є декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину й особи винного. Зокрема суд звертає увагу на таку юридично визначену, передбачувану та фундаментальну пом`якшуючу обставину, зазначену в ст. 66 КК України, як щире каяття. Разом з тим, аналізуючи позицію ОСОБА_2 щодо інкримінованого йому правопорушення, а також сукупність поданого клопотання, суд не вбачає в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щирого каяття та визнання своєї вини. Наявності будь яких інших обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.
При цьому, суд жодним чином не ставить під сумнів та не применшує безцінний та вагомий вклад, який ОСОБА_2 робить, проходячи службу в рядах ЗСУ, однак зазначає, що позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік, як того імперативно вимагає санкція ч.1 ст.130 КУпАП, не означає, що це фактично призведе до неможливості виконання нею конституційного обов`язку щодо захисту держави, оскільки Конституцією України не передбачено покладення обов`язку по захисту країни, її незалежності та територіальної цілісності, виключно на громадян України, які мають право керування транспортними засобами.
Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання адвоката щодо застосування аналогії закону та норм ст. 69 КК України і не накладення стягнення на ОСОБА_2 у виді позбавлення права керування транспортним засобом.
На підставі викладеного, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, знайшла своє підтвердження зібраними доказами, і його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, суд відповідно до вимог ст. 33 КУпАП враховує всі обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан. Обставиною, що пом`якшує відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення та обтяжують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, не встановлено.
Враховуючи викладене, суд вважає, що для досягнення визначеної в ст. 23 КУпАП мети адміністративного стягнення, а саме виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, ступеня небезпеки та наслідків, які б могли настати, особи правопорушника, ступеня його вини, відношення до скоєного та майнового стану, приходить до висновку, що відносно ОСОБА_1 слід призначити покарання за ч.1ст. 130 КУпАП у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.
Окрім того, в порядку ст.40-1КУпАП з правопорушника на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 665,60 грн.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 283,284 КУпАП України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, на рахунок отримувача: UA198999980313090149000005001, отримувач коштів: Донецьке ГУК/Дон.обл./21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37967785, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять)грн. 60 копійок, рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1ст. 307КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд протягом десяти днів, з дня її проголошення.
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання три місяці.
Суддя
Слов`янського міськрайонного суду
Донецької області Аліна Олександрівна Гончарова