ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2026 року	м. Ужгород	№ 260/3245/26 	

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М. розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Закарпатській області (вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ 44106694) до товариства з обмеженою відповідальністю «Ферромінінг» (90613, Закарпатська область, Тячівський район, с. Середнє Водяне, вул. Б.Хмельницького, буд. 15, код ЄДРПОУ 39906378) про накладення арешту на кошти, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Закарпатській області звернулось до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд накласти арешт на кошти та інші цінності товариства з обмеженою відповідальністю «Ферромінінг», що знаходяться в банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентів електронних грошей на суму податкового боргу в розмірі 3740,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем обліковується податковий борг у розмірі 3740,00 грн. У зв`язку з відсутністю будь-якого майна, що може бути джерелом погашення податкового боргу, наявні підстави для накладення на відповідача у відповідності до п.п.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПК України арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 травня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Вказана ухвала про відкриття провадження надіслана на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак лист повернуто на адресу суду з причини «адресат відсутній».
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 29.08.2022 року у справі №522/3598/16-а, до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд встановив, що товариство з обмеженою відповідальністю «Ферромінінг» є юридичною особою, зареєстрованою за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, с. Середнє Водяне, вул. Богдана Хмельницького, буд. 15, та перебуває на податковому обліку в контролюючому органі як платник податків і зборів. За відповідачем обліковується податковий борг у розмірі 3740,00 грн за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)», який виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 03.02.2021 року №002721808 про застосування штрафних санкцій.
У зв`язку з несплатою узгодженого грошового зобов`язання контролюючим органом на адресу відповідача було направлено податкову вимогу від 17.03.2021 року №12231-13, яка вручена останньому у встановленому законом порядку. 
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 року у справі №260/1219/23 з ТОВ «Ферромінінг» стягнуто податковий борг, однак зазначене рішення добровільно виконане не було, а заборгованість станом на час звернення до суду залишилася непогашеною.
З матеріалів справи вбачається, що після набрання рішенням суду законної сили позивачем вживалися заходи примусового стягнення податкового боргу шляхом направлення платіжних інструкцій на стягнення коштів з рахунків відповідача. Протягом червня 2023 року - квітня 2026 року контролюючим органом було сформовано та направлено 206 платіжних інструкцій як у паперовій, так і в електронній формі відповідно до вимог чинного законодавства. Водночас зазначені заходи не призвели до погашення податкового боргу у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках відповідача.
З метою забезпечення виконання податкового обов`язку, Головним управлінням ДПС у Закарпатській області прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 23.02.2023 року №27/13-07, яке було направлено та вручено відповідачу. Крім того, контролюючий орган листом від 27.02.2026 року повідомив товариство про наявність податкового боргу та запропонував надати перелік ліквідних активів для їх подальшого опису в податкову заставу. Однак відповідач жодної відповіді на вказане звернення не надав, а поштове відправлення повернулося без виконання.
З метою встановлення наявності майна, яке могло б бути джерелом погашення податкового боргу, позивачем було направлено відповідні запити до державних органів та установ. Отримані відповіді свідчать про відсутність за відповідачем зареєстрованих земельних ділянок, транспортних засобів, сільськогосподарської чи іншої машинної техніки, унікальних об`єктів космічної діяльності. Крім того, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості про зареєстровані за ТОВ «Ферромінінг» об`єкти нерухомості відсутні.
Водночас, за даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС України за відповідачем обліковуються відкриті рахунки в АТ «ОТП Банк». 
Таким чином, враховуючи наявність у відповідача податкового боргу у розмірі 3740,00 грн. та відсутність будь-якого майна, що може бути джерелом погашення податкового боргу, наявні правові підстави для накладення на відповідача у відповідності до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей.
За положеннями підп.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
Така норма встановлює одночасно як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.
Отже, відсутність у платника податків майна, яке може бути використане для погашення податкового боргу, як підстава для накладення арешту на кошти платника податку у банку, має бути підтверджена під час судового розгляду.
До того ж, така відсутність відповідного майна має бути саме на момент, коли у контролюючого органу виникає право на стягнення податкового боргу, ефективність реалізації якого забезпечується спеціальними заходами, зокрема адміністративним арештом коштів.
Підставами для накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків є наявність у цього платника податків податкового боргу та відсутність майна та/або наявність майна, балансова вартість якого менша суми податкового боргу.
Тобто, законодавець передбачив два види арешту майна в залежності від підстав та порядку його застосування: адміністративний арешт майна, в тому числі грошових коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, який в залежності від виду майна застосовується за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу або судовим рішенням; арешт коштів та інших цінностей платника податків, що знаходяться у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу.
Водночас сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в контролюючого органу на момент прийняття судом рішення про накладення арешту. Таким чином, арешт може стосуватися лише тих коштів, які є необхідними для виконання певних зобов`язань платника податків, зокрема, щодо погашення податкового боргу.
Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 01.11.2023 року у справі №380/4604/20, від 06.02.2020 року у справі №826/8691/16, від 24.04.2020 року у справі №802/2067/15-а, від 30.04.2020 року у справі №813/3003/14, від 14.05.2020 року у справі №820/5660/16 та від 30.05.2022 року у справі №825/2335/18.
При цьому, відсутність підстав для застосування арешту коштів платника податків, передбачених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, серед підстав для застосування адміністративного арешту, що входять до переліку, встановленого пунктом 94.2 статті 94 ПК України, не може розглядатися як перешкода для застосування арешту коштів на рахунках платника податків у відповідних випадках, оскільки норма підп.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПК України є чіткою і обов`язковою до виконання.
Як вбачається із поданих суду доказів, у відповідача відсутнє майно, яке б можна було використати як джерело погашення податкового боргу, а у контролюючого органу наявне право на стягнення суми боргу у розмірі 3740,00 грн.
За змістом ст.59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» арешт на майно банку (крім коштів, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку), арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.
Оскільки судом встановлено наявність у відповідача податкового боргу, відсутність доказів його сплати, а також встановлено відсутність майна відповідача для погашення цього податкового боргу, то наявні усі підстави для накладення арешту на кошти, що знаходяться в банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентів електронних грошей, на суму податкового боргу відповідача.
Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, у справі «Рисовський проти України» Суд зазначив про особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП], заява №33202/96, п.120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП], заява №48939/99, п.128, ECHR 2004-XII, «Megadat.comS.r.l. проти Молдови», заява №21151/04, п.72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі», заява №10373/05, п.51, від 15 вересня 2009 року).
На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії», заява №55555/08, п.74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії», заява №36900/03, п.37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини», п.128, та «Беєлер проти Італії», п.119).
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії», п.74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», п.58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії», заява №32457/05, п.40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії», заява №35298/04, п.67, від 11 червня 2009 року).
У відповідності до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що ГУ ДПС у Закарпатській області доведено суду правомірність заявлених вимог, на день розгляду справи заборгованість відповідачем не погашена, а тому зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, а також виходячи з конституційного принципу обов`язковості сплати податків і зборів, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться у банку в межах суми податкового боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки зазначених судових витрат судом не встановлено, то відсутні підстави для стягнення останніх з відповідача.
Керуючись ст.ст.5, 9, 19, 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд –
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Закарпатській області (вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ 44106694) до товариства з обмеженою відповідальністю «Ферромінінг» (90613, Закарпатська область, Тячівський район, с. Середнє Водяне, вул. Б.Хмельницького, буд. 15, код ЄДРПОУ 39906378) про накладення арешту на кошти - задовольнити.
Накласти арешт на кошти та інші цінності товариства з обмеженою відповідальністю «Ферромінінг», що знаходяться в банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентів електронних грошей на суму податкового боргу в розмірі 3740,00 (три тисячі сімсот сорок гривень) грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Я. М. Калинич