Справа №760/174/25
2-др/760/111/26

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 квітня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі
головуючого-судді - Букіної О.М.,
при секретарі - Павліченко Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві заяву представника позивача - Петрика Віталія Віталійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва на розгляді перебувала вищезазначена справа.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06 лютого 2026 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01.01.2025 і до досягнення дитиною повноліття та судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
05.03.2026 від представника позивача - Петрика В.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій представник позивача вказує на те, що під час ухвалення рішення від 06.02.2026 по справі № 760/174/25, Солом`янським районним судом м. Києва питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалось.
Поряд з цим, у позовній заяві було зазначено, що попередній орієнтований розрахунок судових витрат позивача у вигляді витрат на професійну правничу допомогу становить 12 000,00 грн, та позивач зобов`язується надати докази на підтвердження судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом. 
Розмір витрат позивача на професійну правничу (правову) допомогу у справі №760/174/25 обумовлений умовами договору про надання правничої допомоги від 14.10.2024, укладеному між ОСОБА_1 та адвокатом Петриком В.В.
Відповідно до зазначеного Договору про надання правничої допомоги на користь позивача було надано такі правничі послуги: усні консультації з питанб, що є предметом спору; розроблення правової позиції у справі; вивчення та оформлення доказів; складення позовної заяви до суду; моніторинг стану розгляду справи. Загальна вартість наданих послуг становить 12 000,00 грн, що підтверджується Актом виконаних робіт від 03.03.2025 та платіжною інструкцію від 17.12.2024 № @2PL590401.
Таким чином, представник позивача просить суд ухвалити додаткове рішення по справі № 760/174/25 про стягнення з відповідача на користь позивача 12 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
06.03.2026 на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду дану заяву було передано для розгляду судді Букіній О.М.
Заяв чи заперечень від відповідача на подану заяву про ухвалення додаткового рішення до суду не подано.
Оскільки розгляд справи відбувався у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони у судове засідання не викликалися.
Дослідивши матеріали справи та подану заяву, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Так, згідно ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва по справі № 760/174/25 ухвалено 06 лютого 2026 року.
Копію зазначеного рішення представник позивача отримав 13.02.2026, про що свідчить довідка про доставку електронного документа.
Із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 760/174/25, представник позивача звернувся до суду 18.02.2026.
При цьому, при зверненні до суду з позовом у позовній заяві позивачем зазначалося про попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:
(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);
(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;
(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;
(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;
(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;
(6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У пунктах 29, 30 постанови Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 727/4597/19 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано суду: копію договору про надання правничої допомоги від 14.10.2024, копію акту виконаних робіт до Договору про надання правничої допомоги від 14.10.2024, детальний опис робіт та платіжну інструкцію.
Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правничу допомогу у справі щодо стягнення аліментів, а клієнт бере на себе зобов`язання сплатити адвокату гонорар за надану правову допомогу у порядку та розміру, передбаченому цим договором.
Розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього Договору правову допомогу, є фіксованим і становить 12 000,00 грн. Розмір гонорару підтверджується Актами приймання-передачі наданої правової допомоги. 
Відповідно до акту виконаних робіт до Договору про надання правничої допомоги від 14.10.2024 адвокатом на виконання умов Договору були надані клієнту такі послуги:
- надання усної консультації, розроблення правової позиції, вивчення та оформлення доказів;
- складення заяви та направлення до суду;
- моніторинг стану розгляду справи, подання необхідних заяв, клопотань, які стосуються розгляду справи.
Вартість виконаних робіт (наданих послуг) погоджена, є фіксованою та становить 12 000,00 грн. 
Сторонами погоджено, що послуги, замовлені клієнтом, надані адвокатом у повному обсязі та у визначений сторонами строк.
Зазначений перелік правничих послуг, наданих адвокатом позивачу, також наведений у детальному описі робіт.
Позивач оплатила надані їй послуги з надання правничої допомоги відповідно до акту виконаних робіт, що підтверджується копією платіжної інструкції № @2PL590401 від 17.12.2024.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Відповідно до ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
За приписами ч.3 ст.27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.
Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Проаналізувавши подані представником позивача копію договору про надання правової допомоги від 14.10.2024, копію акту виконаних робіт від 03.03.2025 та платіжну інструкцію від 17.12.2024 № @2PL590401, суд вважає за можливе задовольнити заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення по справі з огляду на таке.
Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
В акті виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги від 14.10.2024 та детальному описі робіт від 03.03.2025 зазначений перелік та вартість наданих адвокатом послуг позивачу та які сплачені позивачем у розмірі 12000,00 грн.
Враховуючи предмет позову та обсяг наданих адвокатських послуг, приймаючи до уваги те, що відповідачем не подано заяви про необґрунтованість чи зменшення розміру понесених витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн, що, на думку суду є співмірним зі складністю даної справи.
Виходячи з викладеного вище, заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №760/174/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. 
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн.
Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на додаткове рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.
Повний текст рішення складено 29.04.2026.
Суддя: О.М. Букіна