ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України

21 травня 2026 року
м.Харків

справа №646/9594/25
провадження № 22-ц/818/3264/26

Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
Суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного регіонального управління Міністерства юстиції про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментівза апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 адвоката Болотової Ельвіри Ігорівнина рішення Основ`янського районного суду м.Харкова від 11 лютого 2026 року, постановлене під головуванням судді Благої І.С., -
в с т а н о в и в:
У вересні 2025 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , третя особа: Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного регіонального управління Міністерства юстиції про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в розмірі 32249,78 грн.
Рішенням Основ`янського районного суду м.Харкова від 11 лютого 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1 адвокат Болотова Ельвіра Ігорівна просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, судові витрати стягнути з відповідача на її користь.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що починаючи з жовтня 2024 року ОСОБА_2 сплата аліментів проводилась у неповному обсязі, у зв`язку із чим виникла заборгованість зі сплати аліментів. Після звернення до суду із позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати по аліментам та до ухвалення по справі судового рішення, відповідач здійснив погашення аліментів однією сумою. Позивачка вважає, що доведеним є факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання зі своєчасної сплати аліментів. Погашення відповідачем заборгованості по аліментам не впливає на право стягувати пеню, оскільки сплата заборгованості не звільняє його від сплати пені за період, в який ця заборгованість мала місце. Крім того відповідачем у справі не надано жодного доказу стосовно того, що донька просила не перераховувати кошти на розрахункові рахунки її матері, у зв`язку із закриттям всіх банківських рахунків та надала актуальні лише у квітні 2025 року. Обставин, які б свідчили, що несплата відповідачем аліментів обумовлена поважними причинами, судом не встановлено, тому наявні підстави для стягнення з відповідача пені по сплаті аліментів.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача відсутня вина у виникненні заборгованості зі сплати аліментів до 28.03.2025 року (день проголошення судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів), оскільки до ухвалення рішення по справі №646/11281/24, у відповідача був відсутній законодавчий обов`язок сплачувати аліменти, оскільки ще не був визначений їх точний розмір. При цьому суд враховує, що 30.09.2025 року, під час розгляду справи, відповідач погасив заборгованість за аліментами в повному обсязі, що, у сукупності з іншими, наданими та дослідженими доказами, спростовує наявність умисного ухилення відповідача від сплати аліментів, та, як наслідок наявність вини відповідача. Враховуючи, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що заборгованість по аліментах у відповідача утворилася з його вини та обумовлена діями щодо примусового виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів відсутні відстави для задоволення позовних вимог.
Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.03.2025 у цивільній справі №646/11281/24 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.10.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 29.04.2025.
Постановою старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смолкою Григорієм Андрійовичем від 21.07.2025 відкрито виконавче провадження №78655832 з виконання виконавчого листа №646/11281/24 виданого 03.07.2025 Червонозаводським районним судом м. Харкова.
Постановою старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смолкою Григорієм Андрійовичем від 04.08.2025 року звернуто стягнення на заробітну плату відповідача та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснювати відрахування із суми доходів відповідача у розмірі 50% доходів щомісячно.
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, наданих старшим державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смолкою Г.А., заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 за період з жовтня 2024 по квітень 2025 станом на 01.09.2025 року становить 32249,78 грн. З розрахунку вбачається, що з квітня 2025 року по вересень 2025 відповідачем здійснювалась сплата аліментів на утримання дитини за виконавчим листом №646/11281/24.
В матеріалах справи містяться копії квитанцій про переказ коштів ОСОБА_2 на рахунок ОСОБА_1 : 30.04.2025 на суму 5025,13 грн.; 30.04.2025 на суму 15050,00 грн.; 28.05.2025 на суму 20050,00 грн.; 27.06.2025 на суму 15050,00 грн.; 29.07.2025 на суму 25000,00 грн.
Згідно з квитанцією до платіжної інструкції №0.0.4563255841.1 від 30.09.2025 ОСОБА_2 сплатив 35 000,00 грн в рахунок сплати заборгованості за виконавчим провадженням №78655832.
Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилалася на те, що 31.10.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 725, про що видано свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_2 від 31 жовтня 2008 року. Від шлюбу з відповідачем народилась донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Основ`янського районного суду міста Харкова від 29.07.2025 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. 28.03.2025 Червонозаводським районним судом м. Харкова було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.10.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач аліменти за період з жовтня 2024 року по квітень 2025 року не сплачував. Постановою старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 21.07.2025 року було відкрите виконавче провадження, однак з дня відкриття виконавчого провадження боржник рішення суду у добровільному порядку не виконує і станом на 01.09.2025 заборгованість по сплаті аліментів складає 32249,78 грн., що підтверджується розрахунком, зробленим старшим державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. За проведеними позивачем розрахунками, за період з 01.11.2024 по 01.09.2025 неустойка за несвоєчасну сплату аліментів становить 195 445, 09 грн.
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та ст.196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.
Статтею 196 СК України визначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.
Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.
Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2  є батьком  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,яку зобов`язаний утримувати. 
Після звернення позивача у жовтні 2024 року до суду з позовом про стягнення аліментів був обізнаний про наявність такої справи, проте не вживав заходів для сплати аліментівпід час розгляду справи у суді.
Рішення у справі було ухвалено лише 28.03.2025 року.
Посилання суду першої інстанції на те, що до ухвалення рішення у відповідача був відсутній обов`язок сплачувати аліменти, оскільки не був визначений їх точний розмір, суперечить вимогам закону.
Обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей передбачений нормами СК України.
Проте такий обов`язок відповідач не виконував.
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, наданих старшим державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смолкою Г.А., заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 за період з жовтня 2024 по квітень 2025 станом на 01.09.2025 року становить 32249,78 грн.
Разом з тим сторони не заперечують, що відповідачем 30.09.2025 року здійснено повне погашення заборгованості зі сплати аліментів за період з жовтня 2024 року по вересень 2025 року.
Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:
p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;
A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;
Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;
A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;
Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;
An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;
Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.
Згідно наданого позивачкою розрахунку, пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року за результатами розгляду справи № 572/1762/15-ц.
Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
З матеріалів справи вбачається, що згідно розрахунку заборгованості по аліментам, наданого старшим державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смолкою Г.А., заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 за період з жовтня 2024 по квітень 2025 станом на 01.09.2025 року становить 32249,78 грн. З розрахунку вбачається, що з квітня 2025 року по вересень 2025 відповідачем здійснювалась сплата аліментів на утримання дитини за виконавчим листом №646/11281/24.
В матеріалах справи містяться копії квитанцій про переказ коштів ОСОБА_2 на рахунок ОСОБА_1 у період з 30.04.2025 по 29.07.2025 року.
З наданого, позивачкою, розрахунку пені по аліментам вбачається, що він розрахований відповідно до вимог чинного законодавства та висновків Верховного Суду.
Колегія суддів погоджується із наданим розрахунком, оскільки він відповідає вимогам закону.
Враховуючи те, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів за період з жовтня 2024 року по вересень 2025 року становить 32249,78 грн, наявні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки пені за прострочення сплати аліментів за вказаний період у розмірі 32249,78 грн в межах заявлених позовних вимог в розмірі 100% заборгованості.
Хоча ОСОБА_2 погасив заборгованість за аліментами в розмірі 35000 грн. (що не заперечується позивачкою), однак погашення цієї заборгованості відбулось після звернення позивача до суду, 30 вересня 2025 року, тоді як пеня за прострочення сплати аліментів стягується за період прострочення виконання зобов`язання з жовтня 2024 року по вересень 2025 року.
Незважаючи на те, що станом на момент розгляду справи заборгованість зі сплати аліментів відсутня, проте відповідачем допущено прострочення зі сплати аліментів у певні періоди, і це є підставою для нарахування і стягнення з відповідача суми пені, виходячи з розміру заборгованості станом на час звернення до суду.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.
З урахуванням вказаного наявні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 32 249,78 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Матеріали справи свідчать про те, що позивачка звільнена від сплати судового збору. Проте при подачі позову сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. А при подачі апеляційної скарги – 1816,80 грн.
Таким чином з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028,00 грн (1 211,20 грн+1 816,80 грн).
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 адвоката Болотової Ельвіри Ігорівни– задовольнити.
Рішення Основ`янського районного суду м.Харкова від 11 лютого 2026 року – скасувати та ухвалити нове.
Позовні вимоги  ОСОБА_1 – задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 32249,78 грн.
Стягнути з  ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:         О.В. Маміна

Судді:    Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова