Єдиний унікальний номер 341/347/26 
Номер провадження 2/341/483/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року       місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі 
головуючого судді Аннишина С.І., 
за участю секретаря судового засідання: Рарик В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , просить стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором №4615108 від 02.05.2024 у розмірі 125 752,99 грн.
В обґрунтування позову посилається на те, що 02 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та  ОСОБА_1  укладено договір №4615108 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалось передати грошові кошти  ОСОБА_1  в сумі 29 900, 00 грн на умовах зворотності, платності, а  ОСОБА_1  зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним. 
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на картку позичальника, яку він вказав при оформленні кредиту. Однак, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість на загальну суму 125752,99 грн: заборгованість за сумою кредиту - 20036,89 грн, заборгованість по відсотках - 90766,10 грн, пеня, штраф - 14950,00 грн. 
29.07.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу №01.02-27/25, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №4615108 на загальну суму заборгованості 125 752,99 грн.
На підставі наведеного позивач просить стягнути заборгованість на користь ТОВ «Свеа Фінанс», оскільки всупереч умовам кредитного договору відповідач тривалий час своєчасно не здійснює повернення кредиту та порушує взяті на себе зобов`язання. 
Ухвалою суду від 06 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 
Ухвалою суду від 01 квітня 2026 року закрито підготовче та призначено справу до судового розгляду по суті.
13 березня 2026 року ОСОБА_1 скерував до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що позивач у позовній заяві посилається на наявність заборгованості та надає розрахунок, не враховуючи його статус військовослужбовця. До передачі права вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» він звертався до первісного кредитора - ТОВ «Лінеура Україна», із письмовою заявою про здійснення перерахунку по кредитах, оскільки є переплата за такими.
Однак зазначена заява не була належним чином розглянута, а позивач безпідставно звернувся до суду з позовом. Тобто первісний кредитор проігнорував його законні вимоги як військовослужбовця, а позивач, перейнявши право вимоги, продовжує неправомірне стягнення. Оскільки право вимоги на відсотками та пенею не могло виникнути в силу закону, позивач не набув права їх вимагати.
Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, інші процесуальні дії не вчинялись.
Представник ТОВ «Свеа Фінанс» у судове засідання не з`явився. В прохальній частині позову просив суд справу розглядати за його відсутності, вимоги позову підтримав, у випадку неявки в судове засідання відповідачки проти заочного розгляду справи не заперечив. 
Відповідач  ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, скерувавши попередньо відзив на позовну заяву. 
У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, на підставі положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи.
02 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір №4615108 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі, по тексту - Договір), відповідно до умов якого Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші умови. 
Відповідно до пункту 1.2 Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 29 900,00 грн.
Строк дії кредиту 360 днів (пункт 1.3 Договору).періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів.
За умовами пункту 1.4.1. Договору, стандартна процентна ставка становить 1,50% в день.
Знижена процентна ставка становить 1,28% за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах: Якщо Клієнт д о 31.05.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою (пункт 1.4.2. Договору).
Згідно з пунктом 1.5 Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору за стандартною ставкою становить 9541,79 % річних, знижена процентна ставка - 7966,59%. 
Відповідно до пункту 1.6 Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору за стандартною ставкою становить - 191 360,00 грн, за зниженою ставкою - 189 341,75 грн. 
За пунктом 2.1 Договору, кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .
Договір підписано електронним підписом одноразовим одноразовим ідентифікатором «94855» (розділ 10 Договору «Реквізити та підписи сторін»).
Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №4615108 сторони узгодили таблицю обчислення вартості кредиту для клієнта (графік платежів).
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим первісним кредитодавцем ТОВ «Лінеура Україна» за період з 02.05.2024 по 04.05.2025 позичальником нараховано заборгованість за умовами Договору №14615108 на загальну суму 125 752,99 грн, з них: заборгованість за сумою кредиту – 20 036,89 грн, заборгованість по відсотках – 90 766,10 грн, пеня, штраф – 14 950,00 грн. При цьому ОСОБА_1 періодично вносив оплати на виконання умов договору на загальну суму 30 015,96 грн.
29 липня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу №01.02-27/25, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» право вимоги за договорами ТО «Лінеура Україна», в тому числі і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №14615108. 
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01.02-27/25 від «29» липня 2025 року, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором №14615108 до боржника ОСОБА_1 на загальну суму заборгованості 125 752,99 грн, з них: заборгованість за сумою кредиту – 20 036,89 грн, заборгованість по відсотках - 90766,10 грн, пеня, штраф – 14 950,00 грн.
Відповідно до довідки форми 5 від 26.11.2025 № 664, виданої військовою частиною НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 з 22.03.2022.
Згідно з Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по строковій службі) №9 від 09.01.2026, солдат за призовом ОСОБА_1 , 09 січня 2026 року здав посаду у зв`язку із звільненням його з військової служби у запас Збройних Сил України за підпунктом «б» (за станом здоров`я – за наявності ІІІ групи інвалідності).
12 грудня 2025 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до первісного кредитодавця ТОВ «Лінеура Україна» про застосовування щодо нього пільги, яка передбачена пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в розрізі укладених між сторонами договорів, а залишок переплати за кредитними договорами просив повернути.
Відповідно до листа ТОВ «Лінеура Україна» №2696 від 30.03.2026 та таблиці з розрахунком здійснених ОСОБА_1 переплат, за Договором № 4615108 від 02.05.2024 сума переплати становить 115,96 грн (тіло кредиту 29 900,00 грн, сплачено позичальником 30 015,96 грн).
Отже, судом встановлено, що спірні правовідносини, які виникли на даний час між ТОВ «Свеа Фінанс» та ОСОБА_1 є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини).
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень частини 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини 2 статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 02 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір № 4615108 про надання споживчого кредиту.
ОСОБА_1 вказаний договір у визначеному Законом України «Про електронну комерцію» порядку погоджено із кредитором та підписано одноразовим ідентифікатором «94855».
Сторонами визначено та погоджено розмір кредиту, строк кредитування, розмір відсоткової ставки, періоди здійснення обов`язкових платежів, а також суми платежів у них.
За вказаним договором позичальник отримав доступ до кредитних коштів, які були перераховані на йому картковий рахунок. 
Факт укладення договору та отримання коштів відповідач не заперечує.
На виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 здійснив оплату в сумі 30 015, 96 грн.
Відповідно до договору факторингу від 29.07.2025 №01.02-27/25 первісний кредитодавець ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №14615108 на загальну суму 125 752,99 грн: заборгованість за сумою кредиту – 20 036,89 грн, заборгованість по відсотках - 90766,10 грн, пеня, штраф – 14 950,00 грн.
Разом з тим, суд не погоджується із нарахованим первісним кредитором та заявленим позивачем розміром відсотків в сумі 90 766,10 грн та неустойкою в сумі 14 950,00 грн з огляду на таке.
Так, судом встановлено, відповідач ОСОБА_1 з 22.03.2022 до 09.01.2026 перебував на військовій службі у Збройних Силах України, а саме військовій частині НОМЕР_2 .
Згідно з пунктом 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30.03.2021 №1357-IX, який набрав чинності 23.04.2021, пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції: «15. Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».
На підставі Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18.03.2014 в Україні розпочався особливий період. 
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжувався і діє на час розгляду справи. Тобто, введення та продовження строку воєнного стану у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України було визначено в законодавчому порядку і є особливим періодом.
Згідно із роз`ясненнями Національного банку України у листі від 02.09.2014 № 18-112/48620 для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
З огляду на те, що ОСОБА_1 з 22.03.2022 по 09.01.2026 перебував на військовій службі у Збройних Силах України, суд вважає, що він має право на визначені Законом України «Про соціальнийі правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом та неустойки (штрафу, пені).
При цьому частина 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду від 26.12.2018 у справі № 522/12270/15, від 14.05.2021 у справі № 502/1438/18, від 24.02.2022 у справі № 591/4698/20, від 12.05.2022 у справі № 336/512/18, від 18.01.2023 у справі № 642/548/21.
Застосування приписів частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 22.03.2022 до 09.01.2026, тобто на час укладання Кредитного договору №4615108 мав статус військовослужбовця Збройних Сил України, тому на нього поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
А тому нарахування ОСОБА_1 процентів за користування кредитом, неустойки (штрафу,пені) у межах Кредитного договору № 4615108 суперечить чинному на час виникнення спірних відносин законодавству, зокрема приписам частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Отже, позов у частині стягнення з відповідача нарахованих процентів та неустойки задоволенню не підлягає.
Згідно з розрахунком заборгованості за спірним договором, наданим первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна», ОСОБА_1 сплатив на виконання умов кредитного договору 30 015,96 грн. Оскільки сума фактично отриманого кредиту становила 29 900,00 грн, суд вважає, що відповідач повністю виконав зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплатив кошти понад суму основного боргу.
Цей факт підтверджується також листом первісного кредитодавця ТОВ «Лінеура Україна» №2696 від 30.03.2026 та таблицею з розрахунком здійснених ОСОБА_1 переплат, згідно з якою за Договором № 4615108 від 02.05.2024, сума переплати становить 115,96 грн (тіло кредиту 29 900,00 грн, сплачено позичальником 30 015,96 грн).
Таким чином, суд, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та на підставі наданих стороною позивача доказів, оцінюючи їх в сукупності та аналізуючи зміст наведених вище норм права, дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови у позові.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12,13,19, 259, 272-274, 279, ,284,354,355 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», місцезнаходження юридичної особи: 04070, вул. Іллінська, 8, м.Київ, код ЄДРПОУ 37616221.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повний текст рішення складено 14 травня 2026 року.

  Суддя	Святослав АННИШИН