Справа № 190/383/26
Провадження №2/190/449/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м.П”ятихатки

П?ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Кудрявцевої Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) в приміщенні суду міста П?ятихатки Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

встановив :

Представник позивача ТОВ «Цикл Фінанс» - Жабченко Т.М. через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.03.2020 року між АТ «Банк кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №22034000313447,  відповідно до якого остання отримала кредитні кошти в розмірі 36137,54 грн., строком на 24 місяці, до 06.03.2022 року, на придбання товару/послуг з нарахуванням процентів за користування кредитними коштами на строкову заборгованість в розмірі 0,001% річних, на прострочену заборгованість по кредиту 56,0% річних.
15.12.2021 року між АТ «Банк кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладений Договір факторингу №15/12/21, згідно якого первісний кредитор АТ «Банк кредит Дніпро» відступив на користь нового кредитора ТОВ «Цикл Фінанс» права вимоги за Кредитним договором №22034000313447 від 06.03.2020 року, укладеним між АТ «Банк кредит Дніпро» та ОСОБА_1 , разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.
Згідно Договору факторингу до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки в сумі 72038,83 грн., з яких: 35461,80 грн., -заборгованість по тіло кредиту; 54,89 грн., -заборгованість по відсотках; 36522,14 грн, заборгованість по комісії..
Позивач стверджує, що на момент подання позовної заяви зобов`язання з приводу повернення кредитних коштів за кредитним договором відповідачкою не виконано ані первісному кредитору, ані новому, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідачки суму заборгованості, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3 500,00 грн.
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у якій роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 
Заяв по суті справи від відповідача до суду не надходило.
Відповідно до ст.191 ЦПК України, - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами справи.
Враховуючи, що розгляд справи проводиться без виклику сторін, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Письмовмими матеріалами справи встановлено, що 06.03.2020 року між АТ «Банк кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №22034000313447, згідно з умовами яких Банк надав відповідачу кредит у загальному розмірі 36137,54 грн., строком на 24 місяці, до 06.03.2022 року, на придбання товару/послуг з нарахуванням процентів за користування кредитними коштами на строкову заборгованість в розмірі 0,001% річних, на прострочену заборгованість по кредиту 56,0% річних.
Після підписання Кредитного договору відповідачка власним підписом засвідчила факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена Кредитним договором.
Виходячи з вищезазначеного при укладанні Кредитного договору АТ «Банк кредит Дніпро» виконав всі передбаченні умови договору, а саме ознайомив відповідача з умовами Кредитного договору, надав в тимчасове користування кредитні кошти в зазначеному розмірі.
Банк свої зобов`язання перед позичальником виконав належним чином та у повному обсязі.
На підтвердження факту перерахування коштів на рахунок відповідача за кредитним договором №22034000313447 від 06.03.2020 року, позивачем надано виписку по рахунку за період з 06.03.2020 року по 14.12.2021 року.
Разом з тим, відповідачка своєчасно не виконала зобов`язання щодо сплати кредиту у строки, передбачені кредитним договором №22034000313447 від 06.03.2020 року, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 72038,83 грн, з яких: 35461,80 грн.- заборгованість по тілу кредиту; 54,89грн.- заборгованість по відсоткам; 36522,14 грн. заборгованість по комісії, що також підтверджується і розрахунком заборгованості за кредитним договором ..
15.12.2021 року між АТ «Банк кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу №15/12/21  (далі Договір факторингу), відповідно до умов якого АТ «Банк кредит Дніпрор» відступило ТОВ «Цикл Фінанс» право грошової вимоги до боржників за кредитним договором (портфель заборгованості).
Згідно пункту 6.2.2 Договору факторингу права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним Договором та підписання Акту приймання-передачі прав вимоги(додаток 3), після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.
З моменту переходу до фактора прав вимоги, відповідно до п. 6.2.2 цього договору, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах , що входять до портфеля заборгованості , та набуває всіх прав клієнта за цими кредитними договорами.
15.12.2021 року між АТ «Банк кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» підписано Акт приймання-передачі реєстру боржників по Договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 року.
Відповідно до витягу з додатку до Договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 року до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 , за кредитним договором №22034000313447 від 06.03.2020 року у розмірі 72038,83 грн..
05.06.2025 року ТОВ «Цикл Фінанс» звернулось з досудовою вимогою до відповідача про погашення заборгованості на підставі ст.ст. 530, 512, 516 ЦПК України. Проте заборгованість відповідачем погашена не була.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №22034000313447 від 06.03.2020 року станом на 14.12.2021 року заборгованість ОСОБА_1 , становить 72038,83 грн., де останньою було погашено заборгованість в сумі 3182,13 грн., з яких: 675,74 грн, заборгованість по тіло кредиту; 2506,39 грн., заборгованість по відсоткам.. 
Заперечень проти позову від відповідача до суду не надійшло, доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань відповідачем за кредитним договором не надано, як і не надано доказів на спростування вказаного розрахунку суми заборгованості, а тому суд погоджується з наведеним вище розрахунком заборгованості і заявлені вимоги вважає обґрунтованими.
За ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
З наданої суду копії виписки по особовому рахунку вбачається, що кредитні кошти на виконання договору надані, отже, кредитодавець свої зобов`язання за договором в цій частині виконав.
Строк кредитування закінчився, однак відповідач має непогашену заборгованість за кредитним договором, що добровільно не сплачена.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
На підставі договору факторингу, копія котрого наявна у справі, банк передав своє право вимоги до відповідача, позивачеві.
Відомостей про добровільну сплату боргу новому кредиту, справа не містить. Будь-яких спростувань доказів, що подані позивачем суду на обґрунтування викладених в позовній заяві обставин, відповідачем суду не надано.
З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Цикл фінанс» підлягають до задоволення в частині стягнення тіла кредиту та відсотків, а всього становить 35516 грн. 69 коп..
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії у розмірі 36522,14 грн. за кредитним договором суд зазначає наступне.
Згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.
Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.
Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки комісії в сумі 36522,14 грн. не підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При зверненні з позовом у позовній заяві ТОВ «Цикл Фінанс» було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3500 грн.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Згідно додаткової постанови Верховного суду від 23 грудня 2021 року в справі № 923/560/17 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу). Близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 зі справи N 922/445/19.
На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги представник позивача надав до суду договір про надання правничої допомоги, акт про підтвердження факту надання правничої допомоги, додаткову угоду, детальним описом робіт (наданих послуг) згідно якого вартість надання правової допомоги склала 3500 грн, отже позивачем надані належні докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, у розмірі 3500 грн..
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції у розмірі 3500,00 грн. Пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя N R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).
Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 49,30% (35516,69:72038,83х100) від розміру заявлених позовних вимог, а тому відшкодуванню підлягають витрати по сплаті судового збору на суму 1312,62 грн. (35516,69х2662,40:72038,83) та витрати на професійну правничу допомогу на суму 1725,50 грн. (3500:100х49,30%).
На підставі ст. ст.509,526,527,530,1048,1050,1054 ЦК України, керуючись ст. ст.12,77,81,141,259,263-268, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №22034000313447 від 06.03.2020 року в сумі 35516 ( тридцять п`ять тисяч п`ятсот шістнадцять) гривень 69 коп. 
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 1312 (одну тисячу триста дванадцять) гривень 62 коп. та витрат на правничу допомогу - 1725 (одну тисячу сімсот двадцять п`ять) гривень 50 копійок.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Сторони:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» (04112, м. Київ, Шевченківський район, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, код ЄДРПОУ: 43453613, НОМЕР_1  у АТ «СЕНС БАНК», код банку (МФО) 300346). 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 .

Головуюча суддя     Ю.В.Кудрявцева