УКРАЇНА
Романівський районний суд Житомирської області 
290/290/26 

В И Р О К
Іменем України 
14 травня 2026 року селище Романів
Романівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого–адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Романів кримінальне провадження № 12025060000001681 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Дзержинськ Житомирської області, громадянин України, українця, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого постійного місця проживання, раніше судимого:
- 26 червня 2001 року Дзержинським районним судом Житомирської області за частиною 3 статті 140 Кримінального кодексу України (далі КК України) до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком на три роки та штрафом в розмірі 680,00 грн;
- 18 червня 2002 року Любарським районним судом Житомирської області за частиною 1 статті 121, статтею 69, статтею 71 КК України до чотирьох років позбавлення волі;
- 23 серпня 2002 року Дзержинським районним судом Житомирської області за частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 194, статтею 70, статтею 71 КК України до п`яти років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 20 липня 2006 року на вісім місяців та двадцять днів;
- 4 червня 2009 року Романівським районним судом Житомирської області за частиною 1 статті 309 КК України до двох років позбавлення волі з іспитовим строком на три роки;
- 4 серпня 2010 року Романівським районним судом Житомирської області за частиною 3 статті 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 квітня 2013 року на один рік один місяць та двадцять дев`ять днів;
- 8 квітня 2014 року Романівським районним судом Житомирської області за частиною 1 статті 263, частиною 1 статті 263-1, статтею 69, частиною 1 статті 70, статтею 71 КК України до одного року та п`яти місяців позбавлення волі;
- 29 січня 2020 року Романівським районним судом Житомирської області за частиною 2 статті 185 КК України до двох років позбавлення волі з іспитовим строком на три роки;
- 12 січня 2026 року Романівським районним судом Житомирської області за частиною 1 статті 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 100 годин;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, 
В С Т А Н О В И В :
22.12.2025 близько 19 години 20 хвилин ОСОБА_4 знаходився в занедбаному будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де розпивав спиртні напої разом з раніше знайомим ОСОБА_6 .
Під час вживання спиртних напоїв, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , діючи умисно та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в спальній кімнаті будинку підняв з підлоги дерев`яну ніжку від стільця та тримаючи її в правій руці наніс декілька ударів в лицеву частину голови від яких ОСОБА_6 впав спиною на дерев`яну підлогу.
В подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, став навколішки біля ОСОБА_6 та піднявши з полу металеву виделку, почав наносити удари в область життєво важливих частин тіла, а саме: шию та обличчя останнього.
В цей час, до вищевказаного будинку зайшов раніше знайомий ОСОБА_7 , який виявив, що ОСОБА_4 стоїть навколішках над ОСОБА_6 , який перебував у непритомному стані, та кричить, що вб`є останнього.
В свою чергу ОСОБА_7 намагався припинити протиправні дії ОСОБА_4 відносно ОСОБА_6 , однак ОСОБА_4 продовжив наносити множинні удари дерев`яною ніжкою від стільця в область голови, бажаючи настання смерті останнього.
Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток спинки носа та перенісся з деформацією зовнішнього носа, ран в правій лобній ділянці, в ділянці правої надбрівної дуги, в лівій виличній ділянці, нижньої повіки правого ока, синців навколо очей (4), саден на шиї ліворуч (4), крововиливів в м`які тканини в правій лобно-скроневій ділянці голови, що супроводжувалося інтенсивною кровотечею.
Після спричинення зазначених тілесних ушкоджень, бажаючи настання смерті, ОСОБА_4 забезпечив перебування потерпілого у положенні лежачи на спині, внаслідок чого кров із пошкоджених судин носової порожнини потрапила до дихальних шляхів, що призвело до закриття дихальних шляхів кров`ю та розвитку механічної асфіксії.
Смерть ОСОБА_6 настала внаслідок механічної асфіксії в результаті аспірації крові у дихальні шляхи на фоні гострої алкогольної інтоксикації, яка перебуває у непрямому причинному зв`язку з тілесними ушкодженнями у вигляді перелому кісток спинки носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, спричиненими протиправними діями ОСОБА_4 .
Такими діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 115 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленим йому обвинуваченням винуватим себе визнав повністю та погодився з правовою кваліфікацією, не оспорив обставин, викладених в обвинувальному акті, щодо часу, місця, обставин, способу вчинення правопорушення, в тому числі і щодо кількості нанесених ударів та локалізації тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_6 , зокрема вказав, що дерев`яною ніжкою від стільця наніс близько 10-14 ударів а виделкою близько 4, удари наносив в область голови та шиї ОСОБА_6 . Також вказав, що усвідомлює, що саме його активні дії перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_6 . При цьому пояснив, що вчиненню ним правопорушення передувала і поведінка самого потерпілого, який образив його гідність, неодноразово непристойно обізвавши. 
Крім визнавальних показань ОСОБА_4 його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, з витягу з ЄРДР слідує, що зареєстровано повідомлення ОСОБА_7 про виявлення ним 22 грудня 2025 року близько 20 години в будинку АДРЕСА_2 трупа ОСОБА_6 з ознаками насильницької смерті. Відомості про вчинення злочину було внесено цього ж дня з правовою кваліфікацією дій за частиною 1статті 115 КК України.
Згідно рапорту від 22 грудня 2025 року зареєстровано повідомлену ОСОБА_7 інформацію про вчинення правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_8 вбив ОСОБА_6 , ймовірно наніс йому удари виделкою, на обличчі ОСОБА_6 наявні тілесні ушкодження та кров.
Протоколом огляду домогосподарства АДРЕСА_2 від 22 грудня 2026 року з ілюстративною таблицею до нього, зафіксовано обстановку на місці виявлення трупа ОСОБА_6 та вилучено речі, які мають значення речових доказів. 
Згідно запису телефонного дзвінка, здійсненого ОСОБА_7 , останній викликав екстрену медичну допомогу за адресою селище Романів, вул. Небесної Сотні 83 за фактом виявлення ОСОБА_6 без ознак життя.
З копії Карти виїзду швидкої медичної допомоги від 22 грудня 2025 року станом на 19 годину 58 хвилин цього ж дня було констатовано смерть ОСОБА_6 до приїзду бригади ЕМД.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 23 грудня 2025 року – ОСОБА_4 був фактично затриманий 22 грудня 2025 року о 21 годині 15 хвилин в порядку статті 208 КПК України, як підозрюваний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України. Заяв та зауважень з приводу свого затримання не заявляв, при цьому пояснив, що свою вину у вчинені злочину визнає. Під час затримання у ОСОБА_4 було вилучено куртку чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору.
Висновком судово-медичного експерта № 133 від 28 січня 2026 року встановлено, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 встановлено, що причиною його смерті являється перелом кісток носа, кровотеча з місця перелому, механічна асфіксія - аспірація кров`ю на фоні гострої алкогольної інтоксикації. Даний висновок підтверджується слідуючими морфологічними ознаками: зовнішній ніс деформований, при дотику визначається крепітація кісткових уламків, наявність синців навколо обох очей, легені повністю заповнюють грудну порожнину, просвіт трахеї і крупних бронхів закритий згортками крові та рідкої крові, слизова оболонка набрякла з чисельними мілкими крововиливами темно-червоного кольору, легені на дотик повітряні, плевра легень горбиста, з під плевральними здуттями, під плеврою легень чисельні, дрібно-вогнищеві, темно-червоні крововиливи, наявність чисельних крапкових крововиливів темно-червоного кольору під епікард, в порожнинах серця і крупних судинах рідка темно-червона кров, а також даними судово-гістологічної експертизи, при якій виявлено: легені - судини помірного кровонаповнення, вогнищевий набряк альвеол, емфізема з розривом міжальвеолярних перетинок, в просвіті окремих бронхів – десквамований бронхоепітелій та незначне скупчення еритроцитів. При судово-токсикологічній експертизі в крові від трупа ОСОБА_6 виявлений етиловий спирт у концентрації 3,59%о (грам/літр), що відноситься до тяжкого алкогольного сп`яніння. Попадання крові в дихальні шляхи через перелом кісток носа при такому рівні сп`яніння у людини пригнічуються захисні рефлекси (кашльовий, ковтальний). Це призводить до того, що людина не може очистити дихальні шляхи, що спричиняє механічну асфіксію або зупинку дихання. Тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому кісток носа відноситься до легких тілесних ушкоджень і знаходяться в непрямому причинному зв`язку зі смертю. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 виявлені такі тілесні ушкодження: рана правої лобної ділянки, рана правої надбрівної дуги, рана лівої виличної ділянки, рана нижньої повіки правого ока, чотири садна лівої половини шиї, крововилив в м`які тканини голови правої лобно-скроневої ділянки, відносяться до легких тілесних ушкоджень, в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо, від ударів рукою, ногою, ніжкою стільця чи іншим предметом. Тілесні ушкодження у вигляді саден лівої половини шиї могли утворитися від удару зубчастою частиною виделки. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень, експерт вважає, що було нанесено не менше 7-ми ударів.Враховуючи характер тілесних ушкоджень, експерт вважає, що вони нанесені прижиттєво. Враховуючи концентрацію алкоголю в крові (3,59%о), потерпілий не міг відчувати сильний фізичний біль та особливі страждання. Враховуючи характер та локалізацію трупних плям, поза трупа не змінювалась. Ознак пасивного та активного переміщення потерпілого після заподіяння тілесних ушкоджень при судово-медичній експертизі трупа не виявлено.
Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 133 від 22 грудня 2025 року причиною смерті ОСОБА_6 є механічна асфіксія – аспірація кров`ю. 
23 грудня 2025 року в ході огляду трупа ОСОБА_6 вилучено його одяг, відібрано зразки нігтьових пласти на крові.
На підставі постанови слідчого та відповідно до протоколів про отримання зразків для експертизи від 23 грудня 2025 року у ОСОБА_4 відібрано зразки букального епітелію, змиви з рук, відбитки пальців та зрізи нігтьових пластин. 
Висновком експерта № СЕ-19/106-26/43-БД від 09 лютого 2026 року встановлено генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_6 та генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_4 .
Згідно ж висновку експерта № СЕ-19/106-26/46-БД від 09 лютого 2026 року на наданих на дослідження виделці та дев`ятьох фрагментах дерев`яного стільця виявлено кров людини - ймовірно кров ОСОБА_6 .
Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/106-26/41-БД від 11 лютого 2026 року на зрізах нігтьових пластин ОСОБА_4 виявлено кров двох осіб, яка за генетичними ознаками може походити від ОСОБА_6 та самого ОСОБА_4 .
Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 26 від 27 лютого 2026 року, тілесні ушкодження, що спричинені ОСОБА_6 , могли виникнути за обставин вказаних свідком ОСОБА_7 та самим обвинуваченим ОСОБА_4 при проведення слідчих експериментів.
Згідно висновків №№ 1609, 1610, 1611, 1612 за наслідками проведення судово-медичних досліджень речових доказів (слідів крові) встановлено, що кров ОСОБА_6 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0. У досліджених об`єктах виявлено кров людини. В результаті серологічного дослідження виявлені антигени Н, походження даного антигена можливе за рахунок крові будь-якої особи, організму якої властивий антиген Н, такою особою може бути і ОСОБА_6 .
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 53 від 17 лютого 2026 року обвинувачений ОСОБА_9 під час вчинення інкримінованого йому діяння виявляв клінічні ознаки органічного розладу особистості. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Недоумством не страждав та в тимчасовому розладі психічної діяльності (алкогольний психоз, реактивний стан - патологічне сп`яніння, патологічний афект) або іншому хворобливому стані психіки, які б позбавляли його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, не перебував. ОСОБА_4 застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
В ході проведення слідчого експерименту (протокол від 23 грудня 2025 року) свідок ОСОБА_7 повідомив про обставини подій, що мали місце 22 грудня 2025 року в будинку АДРЕСА_2 та на місці показав як ОСОБА_4 наносив удари ОСОБА_6 
11 лютого 2025 року в ході проведення слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_4 за участю захисника розказав про обставини вбивства ОСОБА_6 .
В ході розгляду кримінального провадження судом встановлено, що дії ОСОБА_4 носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді смерті ОСОБА_6 існував причинний зв`язок. 
Досліджені обставини, в сукупності з даними про кількість, локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень, механізм їх заподіяння, свідчать про те, що ОСОБА_4 , завдаючи удари дерев`яною ніжкою стільця та виделкою удари, в тому числі у життєво важливі органи, об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачав можливість настання наслідків у виді смерті потерпілого.
З урахуванням викладеного, дослідивши досліджені в ході судового слідства всі докази, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд приходить до переконання, що вони об`єктивно поєднуються між собою, є логічними і послідовними, узгоджуються між собою та поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні суспільно небезпечного діяння проти життя особи, а саме кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України.
Суд враховує вимоги статті 65 КК України щодо призначення покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також з урахуванням того, що особі має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, при призначенні обвинуваченому покарання суд враховує, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , відповідно до положень статті 12 КК України є особливо тяжким злочином.
ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, не працює, не має на утриманні неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб, за місцем проживання характеризується негативно, як такий, що не працює, зловживає алкогольними напоями та веде бродячий спосіб життя. 
З приводу обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд враховує наступне.
Так, факт перебування ОСОБА_4 22 грудня 2025 року в стані алкогольного сп`яніння підтверджений документально (висновок № 54), визнається обвинуваченим, тому суд приходить до переконання про необхідність визнання такого факту обставиною, що обтяжує його відповідальність.
З урахуванням того, що в ході досудового розслідування та судового провадження обвинувачений визнав свою вину у вчиненні правопорушення, активно співпрацював з органами досудового розслідування на стадії досудового розслідування, критично оцінює свій вчинок та щиро кається у вчиненні кримінального правопорушення суд приходить до переконання про наявність обставини, що пом`якшує його покарання - щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Враховуючи наявність у ОСОБА_4 непогашених судимостей та обставин, що обтяжують покарання, суд не вважає за можливе призначити покарання у мінімальному розмірі в межах санкції частини 1 статті 115 КК України. Також відсутні підстави для застосування положень статті 69 КК України та призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 1 статті 115 КК України, або іншого, більш м`якого виду основного покарання.
З урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, наявності обставини, що пом`якшує покарання, а також і поведінки потерпілого по відношенню до обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років. Саме таке покарання на переконання суду, є необхідним та достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого. 
Суд також приходить до переконання про необхідність призначення ОСОБА_4 остаточного покарання на підставі положень частини 4 статті 70 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком Романівського районного суду Житомирської області від 12 січня 2026 року відносно ОСОБА_4 , оскільки умисне вбивство обвинуваченим вчинено до постановлення щодо нього вироку від 12 січня 2026 року.
Відповідно до вимог частини 2 статті 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів – кошти в сумі 57635,12 грн.
Долю визнаних речовими доказами речей, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ГУНП в Житомирській області, слід вирішити згідно вимог статті 100 КПК України. 
В силу вимог статті 174 КПК України арешт, накладений на майно, яке є речовими доказами, підлягає скасуванню.
В ході кримінального провадження ОСОБА_4 22 грудня 2025 року було затримано та в подальшому щодо нього було обрано а також продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, в тому числі і у в зв`язку з існування ризиків переховування від суду та вчинення нових кримінальних правопорушень. Судом враховується, що зазначені ризики, які були встановлені при обрані щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та при продовження строку його дії не зменшилися, та не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відпала необхідність у раніше обраному запобіжному заході у виді тримання під вартою.
При цьому, з урахуванням положень частини 5 статті 72 КК України строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню до відбутого строку призначеного ОСОБА_4 покарання. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 174, 370-371, 373-374, 376-377 КПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України та призначити покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
На підставі положень частини 4 статті 70 та частини 1 статті 72 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Романівського районного суду Житомирської області від 12 січня 2026 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років і 10 (десять) днів.
Початок строку відбування призначеного ОСОБА_4 покарання слід рахувати з моменту набрання цим вироком законної сили, зарахувавши у відповідності до частини 5 статті 72 КК України в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 22 грудня 2025 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку день за день.
Дію обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше 60 днів з дня його ухвалення.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів – кошти в сумі 57635 (п`ятдесят сім тисяч шістсот тридцять п`ять) гривень 12 копійок.
Після набрання вироком законної долю речових доказів вирішити наступним чином: 
-куртку тканинну чорного кольору, піджак сірого кольору, кофта флісова зеленого кольору, светр світлого кольору, кофту чорного кольору, штани спортивні темно-синього кольору, штани спортивні світло-синього кольору, труси темно-синього кольору, пару шкарпеток салатового кольору, куртку чорного кольору, 2 пляшки від напоїв «Кока Кола» та «Караван» і дві кришечки, недопалок цигарки «Маршалл», пластикову чарку білого кольору з червоним малюнком, 9 дерев`яних фрагментів від стільця, металеву виделку, вирізи з картонних коробок, спортивну шапку чорного кольору, виріз з рожевої наволочки та змив з ложе трупа, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ГУНП в Житомирській області (книга № 102, порядкові №№ 2101, 2102, 2103, 2104, 2105, 2106, 2107, 2108, 2109, 2110, 2111, 2112, 2113, 2114, 2115, 2152, 2153) – знищити.
-три флеш-карти, що додані до протоколів слідчих експериментів за участю ОСОБА_4 і ОСОБА_7 та протоколу тимчасового доступу від 11 лютого 2026 року, які знаходяться у матеріалах кримінального провадження – залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання. 
Арешт, що згідно ухвал слідчих суддів Корольовського районного суду м. Житомира від 05 січня 2026 року накладений на речові докази – скасувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Романівський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляції, яка подається протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 протягом цього ж строку з моменту отримання копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1